Справа № 950/3407/23
Номер провадження 1-кп/950/70/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лебединського районного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000282 від 23.09.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин, Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;

В С Т А Н О В И В:

В Лебединському районному суді перебуває на розгляді зазначене кримінальне провадження.

Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 05.05.2024 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , з тих підстав, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи; на час розгляду справи не зникли ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були взяті до уваги судом під час обрання запобіжного заходу: він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, для зміни їхніх показів на свою користь, в той час як свідки допитані не всі, документи та інші докази де досліджені в повному обсязі.

Тому прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, так як більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про місце, час і дату розгляду справи був сповіщений належним чином.

Обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечив, мотивуючи це тим, що його вини у вчиненні злочину не було доведено під час розгляду справи, зі свідком обвинувачення, якого не було допитано він не знайомий і йому не погрожував, потерпілий залишив його домогосподарство самостійно, а під час досудового розслідування було порушено розташування його речей на місці події.

Захисник проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому теж заперечив, послався на те, що на даний час розгляду справи ризики, які обґрунтовували тримання ОСОБА_4 під вартою не існують, оскільки вже допитані потерпілий і ті свідки, які могли дати покази, що мають важливе значення для розгляду справи.

Тому належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Згідно ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд, зокрема, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого та захисника і вивчивши подане клопотання та матеріали справи, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 матиме можливість переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, незаконно впливати на свідків та дослідження інших доказів.

При цьому суд враховує, що хоча на час розгляду клопотання вже допитано потерпілого і більшу частину свідків, проте згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України показання інших свідків теж отримуватимуться на стадії судового розгляду усно шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні усіма сторонами кримінального провадження, а суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею і ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при первинному зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом безпосередньо в судовому засіданні.

Також суд бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд бере до уваги, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та підвищує ризик того, що він може ухилитися від суду, так як небезпека ризику переховування може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін., а серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Тому, не зважаючи на те, що тяжкість покарання не може бути єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не може не взяти її до уваги.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи захисника в тій частині, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема щодо можливості переховуватись від суду та незаконного впливу на свідків не були доведені в судовому засіданні, вважає, що на даний час вони існують, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, суд не може взяти до уваги доводи обвинуваченого в тій частині, що його вини у вчиненні злочину не було доведено під час розгляду справи, що потерпілий залишив його домогосподарство самостійно, а під час досудового розслідування було порушено розташування його речей на місці події, так як розгляд кримінального провадження не закінчено і зазначені обставини будуть оцінені в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Разом з тим, суд бере до уваги ту обставину, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинено з застосуванням насильства та враховує вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, які дають право суду не визначати розміру застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд дійшов до висновку про неможливість застосування домашнього арешту, застави, інших більш м`яких запобіжних заходівта вважає за необхідне з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків продовжити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 178, 197, 199, 331, 371-372 КПК України;

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лебедина, Сумської області, українцю, громадянину України, не одруженому, освіта середня, не працюючому, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою у секторі для тримання осіб, взятих під варту при ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116) на строк до 24 год. 28 червня 2024 року без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, взятою під варту в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6