Справа № 404/5283/24
Номер провадження 1-кс/404/2109/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на автомобіль по матеріалам кримінального провадження 0001643 за ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Нісан Кашкай» він-код НОМЕР_1 , власником якого зареєстрований ОСОБА_5 . Представники сторони обвинувачення переконують, що колишня співмешканка шляхом обману заволоділа автомобілем титульного власника. Згодом авто вилучили, визнали речовим доказом і мають намір використанотранспортний засіб при доказуванні в суді. Наполягаєвстановити заборону користування, розпорядження і відчуження транспортним засобом.Пропонує накласти арешт для збереження речового доказу.

Слідчий вимоги підтримав.

Кропивницьким РУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обставини справи : поділ майна колишніх співмешканців.

Визначення обґрунтованої підозри, згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Згідно ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосуваннязаходівзабезпеченнякримінальногопровадженнястороникримінальногопровадженняповинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

ОСОБА_5 зареєстрований як власник спірного автомобіля.

У період спільного проживання ОСОБА_5 добровільно передав «Нісан Кашкай» колишній співмешканці.

Власник усвідомлював наслідки правомірної експлуатації транспортного засобу на території України, ОСОБА_5 добровільно передав не тільки ключі з брелоком сигналізації центрального замка, але й страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу.

Сукупність усвідомлених послідовних дій власника уповноважила ОСОБА_6 на правомірне відкрите безперешкодне право користування транспортним засобом «Кашкай».

ОСОБА_5 був ознайомлений з загальними вимогами закону, додержання яких є необхідним для безперешкодного користування зареєстрованим за ним транспортним засобом. Усвідомлюючи значення своїх дій та згідно вільного волевиявлення, яке повністю відповідає його внутрішній волі як учасника цього правочину, на підставі статей 244 та 1007 Цивільного кодексу України він безстроково уповноважив користуватися, експлуатувати на її розсуд, належнимйому автомобілем.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Особа протягом дев`яти місяців правомірно використовувала набуте нею право експлуатації автомобілем, у зв`язку із цим протягом року публічно, відкрито користувалась рухомим майном.

Крім того, задекларувала рухоме майно у поданій нею декларації за звітний період.

Протягом тривалого часу потерпілий не вчинив законних дій спрямованих на повернення майна :

Довіреність не скасував;

Не повідомляв у письмовій формі про час припинення експлуатації авто;

У порядку ст. 1166 ЦК не звернувся у позовному провадженні про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Отже потерпілий не подав доказів що він особисто повідомив ОСОБА_6 про скасування в односторонньому порядку безстрокового права користування спірним авто.

Власник не довів, а слідчий не з`ясував, чи було доведено до відома ОСОБА_6 інформацію про скасування власником раніше наданого ним права користування.

Крім потерпілого, слідчий нікого не допитав щодо поважності причин, через які транспортний засіб не повернули його власнику.

Крім цього слідчий не з`ясував дійсних причин по яким дев`ять місяців ОСОБА_6 експлуатувала авто потерпілого.

Ініціатор клопотання не зібрав документи і не допитав чому протягом тривалого часу після передачі авто потерпілий переказував ОСОБА_6 значні суми грошові кошти.

Необхідно перевірити насамперед достовірність показань потерпілого ( ст. 96 КПК України), чого зроблено не було. Для доведення недостовірності показань сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність. До усунення цього недоліку, арешт авто стане передчасним.

Відповідно до змісту пункту першого примітки до ст. 289 КК України, незаконним заволодінням транспортним засобом вважається умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача в супереч їх волі. Таке заволодіння може бути вчинене таємно чи відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства чи погроз. Закінченим злочин вважається з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися внаслідок запуску двигуна чи буксирування або ж перевезення на іншому транспортному засобі, а якщо заволодіння відбувається під час руху такого засобу з моменту встановлення контролю над ним.

Всупереч приписувказаного закону, слідчий з прокурором не подав доказів на підтвердження ознаки саме незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого.

Без уваги представників сторони обвинувачення залишається істотна обставина проте, що власник транспортного засобу свідомо правомірно передав автомобіль і транспортний засіб безперервно, відкрито, правомірно, дев`ять місяців знаходився у ОСОБА_6 . Отже не існувало ознаки протиправного заволодіння транспортним засобом або поза волею власника вилучення автомобіля, адже особа отримала таке авто у тимчасове користування на підставі добровільного волевиявлення власника.

Заявлене клопотання вирішено з додержанням правил частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України у межах заявлених вимог, доводів та долучених до клопотання доказів.

Обставини зазначені клопотанні та долучені до нього додатки не доводять обґрунтованості події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки особа законно набула право користування належним потерпілій автомобілем. Правильність висловленого твердження підтверджується правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду. (справа № 755/16101/16-к; провадження № 51-3140км19). Через недоведеність підозри, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення, у тому числі накладення арешту та встановлення заборон на автомобіль.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу. Також відсутній ризик і спроби приховати, пошкодити, втратити майно .

Слідчий з прокурором не наддав достатніх даних, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Відповідно до ст. 2 КПК України завдання микримінального провадження є захист особи, суспільства та держави відкримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» суд підкреслив, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами до тримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" протии Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnited Kingdomвід 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.Керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту та встановлення заборон щодо автомобіля «Нісан Кашкай» він-код НОМЕР_1 , відмовити. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1