Справа № 184/2418/23
Номер провадження 1-кп/184/56/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 від 12.07.2023 року за обвинуваченням:

¦ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе (Покров) Дніпропетровської області, Україна, громадянина України, українця, одруженого, має середню освіту, працевлаштованого ПП « ДЕТАЛЬНИК », має на утриманні неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю: прокурора - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого - ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2023 року близько 22 години ОСОБА_3 знаходився біля магазину "Тоbасо & Вееr market" по вулиці Бориса Джонсона, 29 в місті Покров Дніпропетровської області разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та раніше не знайомими йому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір, - спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ..

В цей же день та час, ОСОБА_3 , знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_8 , від чого останній впав на асфальтне покриття біля магазину "Тоbасо & Вееr market" по вулиці Бориса Джонсона, 29 в місті Покров Дніпропетровської області .

Після чого, в той же ж день та час, знаходячись там же ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс декілька (не менше п`яти) ударів взутими ногами в область обличчя ОСОБА_8 ..

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 798 від 25.10.2023 ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді - травми ока: контузії важкого ступеня правого ока, субкон`юктивального розриву склери з випадінням оболонок, тотальної гіфеми, гемофтальльму, відшарування сітківки правого ока, забитої рани нижньої повіки правого ока, забитої рани в області зовнішнього кута правого ока, які призвели до втрати працездатності не менш ніж одну третину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 798 від 25.10.2023 ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді забитої рани лобу, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 798 від 25.10.2023 ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді множинних саден ділянок обох ліктьових суглобів (форма, розміри, кількість в наданих медичних документах не вказана) - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені та зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував та під час призначення покарання ОСОБА_3 просив суд суворо не карати, заподіяна шкода йому відшкодована у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав та пояснив, що близько 21 години 11.07.2023 він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами приїхали в м. Покров Дніпропетровської області з відпочинку та завезли їх по домівках, а самі поїхали з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поїхали до магазину «Тоbасо & Вееr mаrкеt», що розташований по вул. Б.Джонсона, 6.29, м. Покров . 11.07.2023 року приблизно о 22.00 годині, він разом своїм знайомим ОСОБА_9 підійшли до магазину «Тоbасо & Вееr mаrкеt», що розташований по вул. Б.Джонсона, 6.29, м. Покров Дніпропетровської області , де біля входу до магазину встановлено декілька столиків, біля одного зі столиків стояло два раніше не знайомих чоловіка. Один із чоловіків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, раніше невідомий ОСОБА_8 почав висловлюватися у їх бік та мав намір вчинити бійку. Він не провокуючи конфлікт, зайшов до магазину і за ним до магазину також зайшов ОСОБА_8 , намагаючись продовжити спілкування і висловлюючи різні військові гасла. Також одним із висловлювань чоловіка в його адресу було запитання «кому тут можна завдати прочуханки» чоловік почав знімати із зап`ястку свій годинник та накинув його на кулак правої руки та почав рухатися у його бік з агресивним настроєм, він не відступивши, завдав чоловіку один боковий удар правою рукою в область обличчя, чоловік почав падати до долу і зачепив його масою свого тіла і він також впав до долу. Потім він наніс щн потерпілому декілька ударів. Також в цей час між ОСОБА_9 та другим раніше незнайомим чоловіком зав`язалася бійка, хто і яких саме ударів кому завдав, він сказати не може. Після цього, він підвівся і вони з ОСОБА_9 пішли додому.

Свою вину визнає в повному обсязі, щиро розкаюється, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду у повному обсязі та просить суворо його не карати.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, згідно із ст.12 КК України є тяжким, особу винного, працевлаштованого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше. На обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, що підтверджується довідкою КП «ЦМЛ ПМР ДО».

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття та добровільне відшкодування у повному обсязі шкоди потерпілому, як обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 та статті 121 КК України, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначення покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 обирався у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

Потерпілий ОСОБА_8 звертався до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням..

Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

17.01.2024 року, 12.03.2024 року та 09.04.2024 року суду надані письмові розписки потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування ОСОБА_3 в повному обсязі заподіяної шкоди на загальну суму 150 тис. грн.., в зв`язку з чим позивач ОСОБА_8 повідомив суд про добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням в повному обсязі та залишення позову без розгляду.

Згідно з вимогами п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, суд залишає без розгляду.

Речові докази відсутні.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової молекулярно-генетичну експертизу, висновок експерта №СЕ-19/104-23/43147-БД від 30.11.2023, витрати на проведення якої складають 8736 гривень 86 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1