У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2024 Справа №607/7093/24 Провадження №1-кс/607/1954/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання директора Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2021 року у справі №607/8807/21 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 25 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся директор Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» ОСОБА_5 із клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2021 року у справі №607/8807/21 у кримінальному провадженні №0000006 від 25 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 204 КК України, на вилучений вході обшуку біоетанол в кількості 3197,96 дал, який знаходиться у цистерні № 2.

В обґрунтування клопотання заявник вказав на те, що підставою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів, а також проведення необхідних судових експертиз. З копії супровідного листа, адресованого директору Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», про проведення додаткової експертизи матеріалів, речовин та виробів, вбачається, що підставою проведення повторної експертизи є постанова від 09 листопада 2021 року. Однак, постанова про призначення повторної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області лейтенанта юстиції Степана Онищука винесена 05 листопада 2021 року. Таким чином, заявник вважає недоведеним факт призначення повторної експертизи речовини Біоетанолу, адресованого директору Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса» згідно постанови про призначення повторної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області лейтенанта юстиції Степана Онищука від 05 листопада 2021 року, так як в матеріалах справи відсутні докази звернення до експертної установи. Також зазначив, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває протягом значного часу і з моменту проведення обшуку та вилучення з володіння ДП «Зарубинський спиртовий завод» майна, минуло 2 роки 11 місяців. Єдиний майновий комплекс ДП «Зарубинський спиртовий завод» згідно наказу ФДМУ від 04.01.2022 №1 включений в об`єкт приватизації, однак накладення арешту на майно перешкоджає продажу даного єдиного майнового комплексу.

В судовому засіданні представник заявника Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» - адвокат ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав у ньому наведених.

Прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що на даний час відсутні підстави для скасування арешту з біоетанолу в кількості 3197,96 дал, оскілки дане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні як предмет кримінального правопорушення, по ньому на даний час закінчене експертне дослідження, згідно якого встановлено, що склад біоетанолу, який знаходиться у даних цистернах, не відповідає вимогам ДСТУ, крім того тривають активні процесуальні та слідчі дії у даному кримінальному провадженні слідчими СВ ГУНП в Тернопільській області, які в найближчий строк будуть завершені.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею мають бути встановлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Як зазначалося вище, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 21 травня 2021 року (справа № 607/8807/21, провадження №1кс/607/2852/2021) у кримінальному провадженні №0000006 від 25 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 204 КК України, накладено арешт, з поміж іншого, на біоетанол в кількості 3197,96 дал, який знаходиться у цистерні № 2, опечатаної бирками № 3 з підписами понятих, учасників слідчої дії та слідчих.

Як вбачається із змісту вказаної ухвали, арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.

05 листопада 2021 року слідчим слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_7 призначено повторну судову експертизу матеріалів, речовин та виробів щодо біоетанолу. Виконання експертизи доручено експертам Національного наукового інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На виконання даної постанови був складений висновок експертів Національного наукового інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №2559/23-34/2560/23-53/3135/3169/17308 від 15.09.2023 згідно листа від 03.10.2023.

Листом від 23.02.2023 №2927/9/2-2024 прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 повідомлено слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 про проведення слідчих дій на виконання вказівок прокурора у кримінальному провадженні №0000006 від 25 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 204 КК України.

Єдиний майновий комплекс ДП «Зарубинський спиртовий завод» згідно наказу ФДМУ від 04.01.2022 №1 включений в об`єкт приватизації, однак накладення арешту на майно перешкоджає продажу даного єдиного майнового комплексу, про що вказано у листах РВ ФДМУ по Івано-Франківській та Тернопільській областях від 15.02.2024, 21.03.2024, адресованих до ДП «Зарубинський спиртовий завод».

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу вимог ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне володіння належним йому майном, що буде суперечити загальним засадам права власності, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отож, враховуючи, що на даний час слідчим суддею встановлено, що на даний час щодо біоетанолу в кількості 3197,96 дал, який знаходиться у цистерні № 2, проведено експертне дослідження та отримано висновок експерта від 15.09.2023, згідно якого встановлено, що склад біоетанолу, який знаходиться у даних цистернах, не відповідає вимога ДСТУ, крім того слідчими СВ ГУНП в Тернопільській області проводяться активні процесуальні та слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а тому відсутні підстави для скасування арешту із даного майна.

Заявник посилається у своєму клопотанні на те, що арешт майна перешкоджає приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод», однак в клопотанні не вказано та судовому засіданні не доведено, що застосований спосіб арешту майна, станом на час розгляду клопотання призводить до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод», або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відтак, з огляду на встановлене, клопотання про скасування арешту майна до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання директора Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2021 року у справі №607/8807/21 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 25 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 204 КК України майна, а саме: біоетанолу в кількості 3197,96 дал, який знаходиться у цистерні № 2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1