Номер провадження: 11-кп/813/875/24
Справа № 511/2587/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000433 від 03 жовтня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, громадянин України, студент Лиманського ПАЛ, не одружений, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152; ч.1 ст.162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Роздільянського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.152; ч.1 ст.162 КК України та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.1 ст.152 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до статей 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі 1 (одного) року іспитового строку не здійснить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.п.1, 2, ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховується з 06 листопада 2023 року моменту набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з цивільним позовом потерпілої, стосовно речових доказів та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 02 жовтня 2022 року у вечірній час у неповнолітнього ОСОБА_8 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник раптовий умисел на здійснення дій сексуального характеру відносно своєї сусідки ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 приблизно о 21.25 годині того ж дня підійшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживала сім`я ОСОБА_9 з метою незаконно потрапити до будинку.

Реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, ОСОБА_8 02.10.2022 біля 21.30 год., діючи умисно, незаконно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбаченого ст.30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через хвіртку потрапив на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

Далі, ОСОБА_8 незаконно проник в приміщення будинку ОСОБА_9 , з метою реалізації свого умислу, спрямованого на вчинення дій сексуального характеру із потерпілою, зайшов до кімнати, де на ліжку відпочивала ОСОБА_9 , та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, нехтуючи правом на статеву свободу і статеву недоторканість, волю та честь особи, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ліг позаду ОСОБА_9 , після чого, розуміючи, що потерпіла перебуває в стані сп`яніння та спить, зняв з неї нижню білизну та вчинив відносно ОСОБА_9 дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування), за допомогою власних геніталій.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду заступник керівник Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок в частині призначення покарання, а саме вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.162 КК України та на підставі ч.1 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч.1 ст.162 КК України у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією цієї статті.

Крім того прокурор просив з резолютивної частини вироку виключити абзац 2 щодо призначення остаточного покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України;

В іншій частині просив вирок суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції, при ухвалені оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 КК України, не враховано особливості призначення покарання у категорії справ стосовно неповнолітніх. Як результат, суд першої інстанції призначив неповнолітньому покарання у виді обмеження волі, яке відповідно вимог ст. 98 КК України до неповнолітнього не може застосовуватися. Більш того, покарання у виді штрафу застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення ( ч. 1 ст. 99 КК України), а виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому лише за місцем роботи (ч. 2 ст. 100 КК України).

За таких обставин, за обвинувальним вироком суду ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.162 КК України на підставі ч.1 ст.74 КК України у зв`язку з відсутності процесуальної можливості призначення йому покарання.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , його законний представник ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність під час призначення ОСОБА_8 покарання, а саме порушення вимог ч.1 ст.98 КК України.

Положеннями частини 1 статті 98 КК України встановлено, що до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф; громадські роботи; виправні роботи; пробаційний нагляд; позбавлення волі на певний строк.

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч.1 ст.162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому на момент вчинення кримінального правопорушення був у віці 17 років.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, яке хоч і передбачене санкцією ч.1 ст.162 КК України, проте, у відповідності до положень ч.1 ст.98 КК України, не може бути застосоване до неповнолітньої особи.

Зазначені обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Більш того, покарання у виді штрафу застосовується лише до неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення, відповідно до приписів ч.1 ст.99 КК України, а виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому лише за місцем роботи, згідно із ч.2 ст.100 КК України.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», якщо санкцією закону, за яким засуджується неповнолітній, передбачено лише такі види покарань. Які з огляду на вік підсудного чи його стан не можуть до нього застосовуватись, суд звільняє його від кримінальної відповідальності або постановляє обвинувальний вирок і звільняє засудженого від покарання.

Згідно ч.1 ст.74 КК України, звільнення засудженого від покарання може застосовуватись тільки судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, не працює та не має власних коштів або майна, на яке може бути звернутим стягнення , а відтак відповідно до ст. ст. 98, 99, 100 КК України, йому не може бути призначено жодне із покарань, визначених санкцією ч.1 ст.162 КК України.

Підстави звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру відсутні, оскільки ОСОБА_8 на момент ухвалення оскаржуваного вироку досяг повноліття.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює ухвалу в інших випадках, якщо зміна ухвали не погіршує становища обвинуваченого.

Положеннями ч.1 ст.409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.1) ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є зокрема не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 та змінити вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року, в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, статтями 74, 98 КК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 06 листопада 2023 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152; ч.1 ст.162 КК України змінити в частині призначення покарання.

На підставі ч.1 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч.1 ст.162 КК України у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією цієї статті.

З резолютивної частини вироку виключити абзац 2 щодо призначення остаточного покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4