Справа № 953/3415/24
н/п 1-кс/953/3606/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000699 від 24.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного обов`язків: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи або навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 23.04.2024 в період часу з 16:29-16:49 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій раптовий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_7 № 49/2024 від 05.02.2024, строк дії якого було неодноразово продовжено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, взяв, тим самим таємно викрав велосипед чорно-сірого кольору з написом на рамі «TXED AIR FORСE 17», з номером на рамі НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , вартістю, згідно з висновком судового експерта № 3565 від 03.05.2024 3 400,00 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3 400,00 грн.

16.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторона обвинувачення вказує, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними доказами.

Крім того, сторона обвинувачення вказує на існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що Харківським районним управлінням поліції № 1 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000699 від 24.04.2024, за ознакми кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

16.05.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

За даними клопотання, обґрунтованість пред`явленого повідомлення про підозру ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; документами наданими потерпілим; протоколом огляду предметів з ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 ; висновком судово-товарознавчої експертизи № 3565 від 03.05.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1ст. 194 КПК України).

Особисте зобов`язання - вид запобіжного заходу, який застосовується у кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді, суду до підозрюваних або обвинувачених осіб за вчинення ними злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання посилається на підтвердження ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявність даних про те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Дослідивши всі надані документи на підтвердження клопотання, які надані слідчому судді під час розгляду даного клопотання, приходжу до висновку, що дані доводи не підтверджуються.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Так, досліджуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вбачає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем м. Харкова, має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, з 01.05.2024 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше.

А тому лише посилання слідчого та прокурора на тяжкість пред`явленої підозри не може бути єдиною обґрунтованою підставою для обрання запобіжного заходу, навіть особистого зобов`язання, з обмеженнями, які передбачають даний вид забезпечення кримінального провадження.

Не були надані слідчому судді і відомості органом досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 ігнорував виклики до слідчого чи ухилявся від викликів, що також свідчить про безпідставність доводів слідчого у клопотанні про необхідність забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає безпідставним твердження слідчого, прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки встановлення такого ризику передбачає таку ймовірність у перспективі за факторами небезпеки із врахуванням інших обставин та особи підозрюваного. Проте, матеріали клопотання не містять доказів, які б могли переконати слідчого суддю в існуванні обставин, що вказували б на реальність зазначеного ризику на даному етапі кримінального провадження, враховуючи, що на теперішній час ОСОБА_4 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 та раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Таким чином слідчий суддя вважає, що слідчим і прокурором не надано достатньо вагомих доказів в їх сукупності, які б дали слідчому судді підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід - в будь-якому випадку впливає перш за все на поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не повинен підміняти собою покарання за вчинення злочину, адже вирішення таких питань є завданням більш пізніх етапів кримінального провадження.

Згідно з висновками у рішенні ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», ч. 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду запобіжного заходу, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Разом із тим, за п. 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п. 39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п. 3 ст. 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.

Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України № 14-рн/2003 від 08.07.2003 у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, від органів досудового розслідування не переховується, відсутність в клопотанні викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відхиляє клопотання органу досудового розслідування про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 193, 194, 196, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000699 від 24.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1