УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0002305 від 03.06.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українеця, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0002305 від 03.06.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002305 від 02 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 червня 2024 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив хуліганство за наступних обставин.

Так, 02 червня 2024 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, з метою вчинення хуліганських дій, безпричинно, розпочав провокувати конфлікт з ОСОБА_7 , який знаходився у власній квартирі АДРЕСА_2 , виражаючись нецензурними виразами в його адресу. Після чого, ОСОБА_4 не реагуючи на зауваження ОСОБА_7 припинити свої хуліганські дії, дістав із кишені джинсів заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень - лезо, яким почав махати в напрямку ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_4 своїх дій не припинив, а навпаки прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки у суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень - лезо, почав махати в напрямку ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження, а саме різана рана підборіддя, різана рана лівої кисті, множинні рани лівого плеча.

Хуліганські дії ОСОБА_4 продовжувались приблизно 10 хвилин та були припинені працівника УПП у м. Києві ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прибули на виклик за вказаної адресою.

02 червня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Враховуючи встановлені в ході досудового розслідування обставини, метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам: незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку органу досудового розслідування відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать нормальну процесуальну поведінку підозрюваного та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, ризики не доведені, просили обрати будь-який більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002305 від 02 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

02 червня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного в клопотанні кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 02.06.2024; протокол огляду місця події від 02.06.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02.06.2024; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 03.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_13 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_14 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_15 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_16 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_17 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_18 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_19 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_20 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_9 від 02.06.2024; допиту свідка ОСОБА_8 від 02.06.2024; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 02.06.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_21 від 03.04.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 02.04.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 від 03.06.2024; іншими матеріалами в їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 03.06.2024, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги заперечення сторони захисту про необґрунтованість підозри.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

На той факт, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вказує те, що коли підозрюваний може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, а особливо залякування свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні є те, що вагома частина обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення базується на показаннях свідків та потерпілого, отже, досудовим розслідуванням встановлено що підозрюваний ОСОБА_4 проживає із такими свідками як: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також з потерпілим ОСОБА_10 в одному будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , тобто існують підстави вважати, що у повсякденному житті, підозрюваний може зустрітись зі свідками та потерпілим та здійснити по відношенню до останніх заходи незаконного впливу, з метою зміни їх показів в подальшому.

Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішенні, у тому числі вирок суду.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний відповідно до ст.183 ч.2 п.4 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що обставина, яка виправдовує тримання особи під вартою, належить введений в Україні з 24.02.2022 воєнний стан в зв`язку із військовою агресією рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

У зв`язку з наведеним, клопотання в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з цим, згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Крім цього, відповідно до ч. 7 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Під час судового засідання слідчим суддею встановлені ознаки тілесних пошкоджень у ОСОБА_4 . На запитання суду про їх походження підозрюваний повідомив, що вони отриманні під час затримання.

У зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за необхідне в порядку до ч. 7 ст. 206 КПК України доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Києві, провести дослідження фактів дотримання вимог законодавства під час затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0002305 від 03.06.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 15 год. 00 хв. 02 червня 2024 року.

Визначити строк дії ухвали - до 01 серпня 2024 року включно.

У порядку ст. 206 КПК України доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Києві, провести дослідження фактів дотримання вимог законодавства під час затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0002305 від 03.06.2024.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1