УХВАЛА

8 травня 2024 року

м. Київ

справа № 759/12103/23

провадження № 51 - 2446 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений просить перевірити вказані судові рішення

в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Верховний Суд дійшов висновку,

що її подано без додержання положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту. Цей суд уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК. Також у силу приписів ст. 433 цього Кодексу Суд не перевіряє рішення на предмет повноти судового розгляду та висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій. Тому, заперечуючи законність судових рішень, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваних вироку й ухвали.

Цих вимог закону засуджений у касаційній скарзі не дотримався.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, у ній ОСОБА_4 заперечує обґрунтованість свого засудження. Проте всупереч законодавчим приписам, серед іншого, ставить під сумнів повноту судового розгляду та висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом касаційної перевірки.

Крім того, не погоджуючись із оцінкою доказів і наполягаючи на закритті кримінального провадження, засуджений в скарзі не наводить доводів на обґрунтування своєї позиції та допущення судами першої та апеляційної інстанцій під час здійснення провадження таких порушень норм процесуального права, які з огляду на статті 84, 86, 87, 284, 370, 404, 412, 419 КПК у їх взаємозв`язку тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами ст. 429 КПК суд касаційної інстанції встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Водночас колегія суддів вважає необхідним роз`яснити засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правничою допомогою. У разі недостатності коштів він може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру

з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3