Провадження №1-кп/522/254/24
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000512 від 28.06.2023 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вагаршапат, Республіки Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого цивільний шлюб, раніше судимого, останній раз 13 березня 2023 року Обухівським районним судом Київської області за статтею 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України,

учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

перекладач - ОСОБА_6 ,

потерпілий - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в сумі 2 684 300 гривень. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_3 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та відносно нього продовжують існувати ризики передбачені статтею 177 ч.1 п.п.1,3,5 КПК України, а саме - ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, відносно ОСОБА_3 на розгляді в судах перебуває два обвинувальних акти за скоєння тяжких злочинів проти власності, останнє кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, скоєне у період іспитового строку, встановленого вироком від 13.03.2023 року Обухівського районного суду Київської області, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Вказані обставини дають достатньо підстав вважати, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 підтримав надані суду письмові заперечення проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Наголосив, що наразі ті ризики, які існували, суттєво зменшилися, а частина з них взагалі перестала існувати. Так, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною - ОСОБА_8 , утримує матір похилого віку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та має постійне місце проживання у м. Києві. Жодного випадку зі сторони обвинуваченого ухилитися від слідства виявлено не було. Прямих доказів того, що його клієнт міг вчинити інкримінований йому злочин немає, а об`єктивні дані про те, що у потерпілих було викрадено 500 000 доларів США відсутні. Ризик незаконного впливу на свідків захисник вважає необґрунтованим, а порушень обов`язків ОСОБА_3 в інших кримінальних справах не було, що в цілому свідчить про відсутність підстав для продовження тримання його під вартою. Також ОСОБА_3 , який має серйозні скарги на здоров`я, перебуваючи в СІЗО, позбавлений медичної допомоги.

Щодо раніше визначеного розміру застави захисник вказав, що з урахуванням особи обвинуваченого, розмір застави є для ОСОБА_3 та його родини завідомо непомірним. Так, у обвинуваченого відсутнє жодне зареєстроване за ним нерухоме майно чи транспортні засоби, що свідчить про його невисокий майновий стан, тож визначений розмір застави в сумі 2 573 800 грн. є неспівмірним з фінансовими можливостями обвинуваченого, що не узгоджується зі ст. 183 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, посилаючи на практику ЄСПЛ, захисник наголосив, що стороною обвинувачення не доведені підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та просив суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, судом встановлено, що 06.10.2023 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 04 грудня 2023 року та встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

22.04.2024 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 червня 2024 року з правом внесення застави.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Суд вважає необхідним зазначити, що ризики щодо обвинуваченого, які були обґрунтовані в минулих ухвалах суду, продовжують існувати й надалі. Зокрема судом не допитані свідки та потерпілі. Також, не може перестати існувати ризик вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, оскільки вказаний злочин ним було вчинено в період іспитового строку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, а саме: продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого свідчить те, що ОСОБА_3 зазначений злочин вчинено в період випробування. Так,13.03.2023 року вироком Обухівського районного суду Київської області його засуджено за статтею 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Злочин обвинуваченим скоєно 24 червня 2023 року, тобто ОСОБА_3 було вчинено злочин передбачений статтею 185 ч.5 КК України в період випробування. При цьому, відносно обвинуваченого на розгляді в інших судах перебуває два обвинувальних акти за скоєння злочинів, передбачених статтею 185 ч.4 КК України, а саме: в Печерському районному суду м. Києва та Рівненському міському суді Рівненської області.

Крім того, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, окрім іншого, підтверджується також свідченнями осіб. Крім того, вказаних осіб не було допитано у судовому засіданні, а тому, усвідомлюючи зазначений факт, обвинувачений може мати намір впливати на них, що вказує на наявність ризику, передбаченого ст.177 ч.1 п.3 КПК України.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Враховуючи обставини, що беруться до уваги при продовженні запобіжного заходу,суд бере до уваги, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, у тому числі родини та утриманців. Його перебування у цивільному шлюбі не є настільки впливовим на поведінку обвинуваченого, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. Даних про те, що на утриманні в обвинуваченого перебуває матір похилого віку, суду не надано. Репутація обвинуваченого є негативною. Він офіційно не працевлаштований і ймовірним джерелом його доходу є поведінка, спрямована на викрадення чужого майна. Крім того, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, потерпілим було спричинено майнову шкоду в особливо великому розмірі на загальну суму 18 284 300 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення наразі не зменшились та продовжують існувати з високим ступенем ймовірності.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначаючи розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, суд керується положеннями статті 182 ч.4 КПК України, відповідно до вимог якої у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мантурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року встановлено, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі». Таким чином, гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а явку обвинуваченого на судове засідання.

Зважаючи на те, що кримінальним правопорушенням у вказаній справі потерпілим було завдано матеріальних збитків у особливо великому розмірі на загальну суму 18 284 300 гривень, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 розмір застави, який має становити 800 (вісімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176-178, 182-183, 197, 284, 314-316, 315 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 серпня 2024 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 800 (вісімсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 422 400 (два мільйона чотириста двадцять дві тисячі чотириста) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа № 522/19697/23, провадження по справі № 1-кп/522/254/24.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 строком на 2 (два) місяці, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Зобов`язати адміністрацію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» проінформувати суд про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 на період з 18 червня 2024 року до 1 липня 2024 року. Інформацію про стан здоров`я обвинуваченого направити на адресу суду до 3 липня 2024 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1