Справа № 946/3106/24
Провадження № 1-кс/946/1010/24
УХВАЛА

17 квітня 2024 року слідчій суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідування у м. Миколаєві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2024 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою про зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення співробітником кримінального розшуку Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенантом поліції ОСОБА_3 у підробленні доказів, пов`язаних з тяжким злочином.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у скарзі ОСОБА_2 вказує, що 21.02.2024 листом Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, через канцелярію ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор", його було повідомлено про перенаправлення його заяви до ТУ ДБР у м. Миколаєві за територіальністю. 28.03.2024 листом ТУ ДБР у м. Миколаєві його повідомлено про відмову у реєстрації його заяви про вчинення злочину.

Пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно положень ст. 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Частиною 6 ст. 9 КПК визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Тому, слідчий суддя має керуватися виключно положеннями КПК та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Такий висновок узгоджується й з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 22.04.2020 року у справі № 487/7605/19 (пр. № 51-1901впс20).

Таким чином, з огляду на положення КПК України, слідчий суддя розглядає усі питання під час досудового розслідування за місцем реєстрації органу досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень 26 глави.

Проте чинний кримінальний процесуальний закон не містить чіткого визначення підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування, зокрема, слідчий суддя якого саме місцевого суду повинен розглядати такі скарги.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме законності, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» № 2367-VIII від 22.03.2018 року, внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, на підставі аналогії кримінального процесуального закону, можна зробити висновок, що скарги на рішення, дії або бездіяльність органу досудового розслідування, так само як і клопотання в порядку ст.ст. 132, 184, 234 КПК України, необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування.

Отже, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом.

Тобто за правилом територіальної підсудності скарга на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Пунктом 3 частини 4 статті 9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» встановлено, що для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюється територіальне управління, розташоване у місті Миколаєві, що поширює свою діяльність на Кіровоградську, Миколаївську, Одеську області.

Державне бюро розслідування територіально не знаходиться в межах юрисдикції слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. А отже згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України така скарга не може бути розглянута по суті слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та підлягає поверненню, при цьому повноважним судом для розгляду скарги є Заводський районний суд м. Миколаєва (54020, м. Миколаїв, вул. Радісна, 3; E-mail. ).

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідування у м. Миколаєві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернути особі, яка подала скаргу.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що з даною скаргою він має право звернутися до Заводський районний суд м. Миколаєва (54020, м. Миколаїв, вул. Радісна, 3; E-mail: ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1