Єдиний унікальний номер 205/735/24
1-кп/205/642/24
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

19 березня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поданого в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001799 за обвинуваченням :

ОСОБА_4 ,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0001799 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового та судового слідства, відносно ОСОБА_4 не зникли, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх зобов`язань. Так ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за яке чинним кримінальним законодавством України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Будучи раніше не судимим, проте добре обізнаним щодо можливих правових наслідків покарання за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, адже не має наявних соціальних важелів впливу, що можуть його стримати. Зазначила, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на встановлених та допитаних свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни змісту їх показань на свою користь, оскільки будь-які зафіксовані в протоколах допитів показання свідків які були ними дані слідчому чи прокурору під час досудового розслідування, не мають для суду жодного правового значення. Так, не виключено, що ОСОБА_4 у разі обрання йому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може скоїти відносно свідків злочини, з метою незаконного впливу на останніх. Крім того, його бояться сусіди, які неодноразово про це стверджували.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строків тримання під вартою, оскільки вважає, що стороною обвинувачення не доведено його провини, а тому взагалі відсутні підстави для тримання його під вартою. Вважає, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити його процесуальну поведінку. Також пояснив, що на теперішній час в нього погіршився стан здоров`я, а тому він потребує медичного обстеження та лікування.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки його підзахисний має постійне місце проживання та розуміння наслідків ухилення від явки до суду. Стороною обвинувачення не доведено існування будь яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а тому взагалі відсутні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року, відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, в останнє до 21 березня 2024 року.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня його застосування.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Провадження по суті інкримінованого ОСОБА_4 обвинувачення знаходиться на начальній стадії дослідження доказів. Обвинувачений, свою провину не визнає, у зв`язку з чим встановлено загальний порядок дослідження доказів. Свідки в судовому засіданні ще не допитані.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення за доводами сторони захисту про відсутність достатніх правових підстав для продовження ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою суд вважає їх неспроможними та виходить з того, що на даному етапі кримінального провадження та судового розгляду в поведінці обвинуваченого існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного до тяжкого злочину (ст.12 КК України), отже суд виходить з того, що без застосування до нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою існує висока вірогідність переховування від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення його вини в інкримінованому злочині. На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду.

Суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, з огляду на вірогідність переховування від суду, спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Аналізуючи ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження, суд вважає їх достатньо вірогідними з огляду на те, що свідки ще в судовому засіданні не допитані, а обвинувачений та свідки проживали в одному під`їзді.

Розглядаючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в виді домашнього арешту, суд приходить до наступного.

На підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту. ОСОБА_4 тривалий час проходив військову службу, а тому буде мати можливість повернення до своєї військової частини у зв`язку з чим доставка його в судові засідання значно ускладниться.

Заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту, обвинувачений посилався на погіршення стану здоров`я, необхідність проходження медичного обстеження та стаціонарного лікування, однак жодного документу на підтвердження зазначених обставин суду не надав.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи застави не можуть попередити наведеним ризикам та можливого переховування ОСОБА_4 від суду.

Застосування застави до обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочину проти життя та здоров`я людини.

Таким чином ймовірність настання негативних наслідків та ризиків які в поведінці обвинуваченого продовжують існувати, не зменшились а тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження надійшло до суду лише 22 січня 2024 року, та знаходиться в провадженні суду тільки другий місяць, у зв`язку з чим суд вважає, що продовження запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням специфіки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, дане кримінальне провадження є вочевидь складним. Відповідно, на даному етапі судового розгляду, суд не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою при цьому на думку суду у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, відсутність, на теперішній час, фактів втечі підозрюваного чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки продовжує існувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шестидесяти днів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне розмір застави не обирати, оскільки, злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 пов`язаний із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 00000236 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» УДПтСУ в Дніпропетровській області строком на шістдесят діб тобто до 17 травня 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя: