Справа №766/3664/24
н/п 1-кс/766/2267/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002392 від 07.12.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

14.03.2024 року прокурор через систему «Електронний суд» звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому він просив: накласти арешт шляхом заборони знищення, відчуження, розпорядження та/або користування на вилучені 13.03.2024 в ході затримання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 предмети, а саме: мобільний телефон марки «Редмі» в чохлі книжці чорного кольору, який поміщено до сейфпакету PSP 1521413, який належить гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вилучене майно передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег, 29, до вирішення питання по кримінальному провадженню по суті.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділенням відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002392, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.03.2023 було встановлено додатковий факт злочинної діяльності громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 13.03.2024 близько 14:30 години в м. Херсоні повторно збув громадянину ОСОБА_5 особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено. 13.03.2024 у відповідності до ст. 208, 223, 236, КПК України слідчим СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено обшук останнього в ході якого було виявлено та вилучено: - дві купюри номіналом 200 грн. (ЗВ5236737), (ЄЕ0848558), які поміщено до сейфпакету PSP 1521414 - мобільний телефон марки «Редмі» в чохлі книжці чорного кольору, який поміщено до сейфпакету PSP 1521413.

Постановою слідчого від 14.03.2024 року зазначене майно визнано речовими доказами.

Під час обшуку були вилучені речі, які мають значення для кримінального провадження, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містять ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України, як речові докази.

Так, підставою арешту майна є те, що вилучене майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення.

Метою арешту майна є збереження речових, запобігання можливості його знищення, забезпечення схоронності доказів оскільки вони можуть бути використані, як доказ та мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Перелік і види майна, що належить арештувати: - мобільний телефон марки «Редмі» в чохлі книжці чорного кольору, який поміщено до сейфпакету PSP 1521413.

Необхідність накладення арешту саме на це майно - запобігання можливості його знищення, забезпечення його схоронності а також, є необхідність в проведенні експертних досліджень з вилученими предметами з метою встановлення їх ідентифікаційних ознак та чи є вони забороненими в обігу тощо.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник власника майна в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002392, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що до вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4

13.03.2024 у відповідності до ст. 208, 223, 236, КПК України слідчим СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено обшук останнього, в ході якого було виявлено та вилучено: дві купюри номіналом 200 грн. (ЗВ5236737), (ЄЕ0848558), які поміщено до сейфпакету PSP 1521414; мобільний телефон марки «Редмі» в чохлі книжці чорного кольору, який поміщено до сейфпакету PSP 1521413.

Постановою слідчого від 14.03.2024 року зазначене майно визнано речовими доказами.

З огляду на викладене вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а не накладення арешту може призвести до його відчуження, знищення, псування, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання ним та його відчуження.

Що стосується вимоги про визначення місця зберігання речових доказів, то вона виходить за межі клопотання про арешт майна та компетенції слідчого судді. Так, у відповідності із ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 , 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, - відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Таким чином, питання про місце зберігання речового доказу має вирішуватися слідчим, а не слідчим суддею.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Редмі», в чохлі книжці чорного кольору, який поміщено до сейфпакету PSP 1521413, що був вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_4 та належать останньому, шляхом заборони користування, розпоряджання вказаним майном та його відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1