ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1607/24 Справа № 192/392/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського матеріали судового провадження за апеляційними скаргами прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , подані на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 року, про відмову в умовно-достроковому звільненні,-

встановила:

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, посилаючись на те, що він на даний час відбув 2/3 частини покарання, до праці ставиться сумлінно, працевлаштований бригадиром розподільчих робіт ССЦ-1, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення». Визнає провину у скоєному злочині. Заборгованості за виконавчими листами не має.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 року у задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, просить рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 року скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор посилається на те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 за ч. 2 ст.190, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України, яким призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку 29.05.2021, кінець строку 29.05.2025, тобто до кінця строку відбування покарання 1 рік 2 місяця 16 днів.

Засуджений в період усього строку відбування покарання працює бригадиром розподільчих робіт ССЦ-1, характеризується добре, має 4 заохочення (19.07.2022, 20.07.2023, 19.10.2023, 16.01.2024) за сумлінне ставлення до праці та зразкове поведінку, стягнень не має.

Приймає участь у виховних заходах: фізкультура та спорт, підготовка до звільнення, визнає провину у скоєному злочині, заборгованостей за виконавчими листами не має.

Таким чином засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, однак суд І інстанції всупереч ст. 81 КК України безпідставно відмовив в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

Засуджений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити подання установи та застосувати до нього положення ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного йому покарання.

Зазначає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні подання ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)». Посилається на те, що подання було направлено саме установою, в якій він відбуває покарання, прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Сам ОСОБА_7 наголошує на тому, що ще у 2022 році один з перших подав заяву до вступу до лав Збройних сил України, оскільки служив в армії та володіє бойовими навичками.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , думку засудженого, який підтримав обидві апеляційні скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як свідчать матеріали судового провадження засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.190, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі (а.с.9-10).

Початок строку 29.05.2021 року, кінець строку 29.05.2025 року.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 під час перебування в у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» порушення режиму не допускав, заохочень не мав. З 11.11.2021 року відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», де працевлаштований бригадиром розподільчих робіт ССЦ-1, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт» та «Підготовка до звільнення». Визнає провину у скоєних злочинах. Питання реєстрації вирішене. Заборгованості за виконавчими листами не має.

Однак, як вбачається зі змісту подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» МЮУ засуджений ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимою особою за тяжкі кримінальні правопорушення, при визначенні покарання за вчинення яких неодноразово до останнього було застосовано положення ст.75 КК України та ст.71 КК України. Крім того, до останнього застосовувались положення ст.81 КК України та він був раніше звільнений умовно-достроково від відбування покарання, однак відповідних висновків для себе не зробив, та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг прокурора ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що засуджений ОСОБА_7 , який після звільнення умовно-достроково знову вчинив умисний злочин, довів своє повне виправлення, а тому колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 411 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4