1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9246/23 1-кс/335/1243/2024
01 квітня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, такого, що дітей на утриманні не має, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186 та ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України,
28.03.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 діб.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 переданий до суду 28.03.2024. При цьому раніше строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту був продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а саме до 03.04.2024. Відтак, оскільки строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився, а підготовче судове засідання не проведено, прокурор просив слідчого суддю продовжити строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 діб.
Клопотання про продовження строку раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту обґрунтовується тим, що ризики, зазначені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не припинили існування і не зменшились, а самий запобіжний захід у виді домашнього арешту є ефективним.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що протягом досудового розслідування він не вчиняв і не збирається вчиняти дії, спрямовані на ухилення від досудового розслідування та суду, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Перебуваючи під домашнім арештом, він мав можливість почати переховуватись, однак не зробив цього оскільки вважає підозру необґрунтованою і впевнений у своїй невинуватості. Разом з цим він займається волонтерською діяльністю, у зв`язку з чим має потребу переміщуватись в межах України, однак нічний домашній арешт істотно перешкоджає цьому. Тому ОСОБА_4 просив змінити домашній арешт на особисте зобов`язання.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку свого підзахисного, вважаючи, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного є цілком можливим шляхом зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Водночас захисник висловив ствердження, що у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування і переданням обвинувального акту до суду питання щодо запобіжного заходу може вирішувати не слідчий суддя, а склад суду, у провадження якого надійшов обвинувальний акт. На підставі цього захисник просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Дійсно, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 переданий до суду 28.03.2024. При цьому раніше строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту був продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а саме до 03.04.2024. Відтак, оскільки строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився, а підготовче судове засідання не проведено, питання щодо застосування запобіжного заходу на цій стадії кримінального процесу належить до компетенції слідчого судді, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника обвинуваченого не можуть бути взяті до уваги.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На думку сторони обвинувачення, пред`явлена ОСОБА_4 підозра підтверджується, зокрема, доданими до клопотання доказами:
- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу візуальне спостереження за особою від 06.06.2023;
- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу візуальне спостереження за особою від 22.06.2023;
- протоколом огляду місця події від 04.03.2023, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду місця події від 09.05.2023, ділянки місцевості розташованої біля входу до «Критого ринку» у м. Запоріжжя;
- протоколом огляду місця події від 11.05.2023, ділянки місцевості розташованої навпроти будинку АДРЕСА_3 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.03.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.03.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.05.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.05.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.05.2023;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13
- іншими матеріалами досудового розслідування.
Зміст вказаних доказів у сукупності дійсно вказують на те, що ОСОБА_4 , ймовірно, є учасником групи осіб, лідером якої є ОСОБА_14 , які принаймні у лютому травні 2023 систематично зустрічались та обговорювали плани розбійного нападу, у тому числі із застосуванням наявної в їх розпорядженні вогнепальної зброї та транспортних засобів, результати стеження за потенційним потерпілим, у тому числі із застосуванням невстановленого спеціального технічного пристрою, шляхи та способи проникнення до житла потерпілого та шляхи зникнення з місця потенційного злочину, а також, ймовірно, вчинили ряд відкритих посягань на чуже майно. Однак в подальшому вказані особи припинили свої активні дії з причин, що не залежали від їх волі, а саме отримали інформацію про те, що за їх діяльністю можуть стежити працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим існує реальний ризик їх викриття та затримання.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_4 , не є явно необґрунтованою.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
При вирішенні питання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею було визнано доведеними наявність таких ризиків, як можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, знищення, приховування або спотворення речей або документів, що мають істотне значення для даного кримінального провадження, а також вчинення нових кримінальних правопорушень.
В подальшому тримання під вартою було змінено на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, який, у свою чергу, був змінений на домашній арешт в період часу з 20-00 год. 08-00 год. наступної доби, із застосуванням засобу електронного контролю.
На наступному етапі домашній арешт був скорочений до періоду часу, що співпадав з комендантською годиною, що застосовується у Запорізькій області.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя вкотре зауважує, що із спливом часу ступінь вірогідності того чи іншого ризику зазвичай зменшується, що може бути пов`язане як із ходом досудового розслідування, так і з змінами поведінці та в особистих обставинах підозрюваного.
Оцінюючи процесуальну поведінку ОСОБА_4 протягом перебування його статусі підозрюваного і у зв`язку із застосуванням до нього запобіжних заходів різного ступеня суворості (а це майже шість місяців), слідчий суддя констатує, що ОСОБА_4 не був помічений у спробах вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих або вчинення нового кримінального правопорушення.
Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у нього не було вилучено предметів, вилучених з обороту, в тому числі зброї, наркотичних засобів тощо. Про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не повідомлено.
Строк раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту спливає 03.04.2024, однак досудове розслідування завершене переданням обвинувального акту до суду.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше забезпечення належної процесуальної поведінки може бути досягнуто шляхом застосування й менш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
При цьому до слідчого судді не надходило клопотань про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поруки чи застави, а тому слідчий суддя вбачає за можливе обмежитись особистим зобов`язанням, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, необхідних і достатніх для запобігання порушенню ним своїх процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 179, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання заступника начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.
Продовжити строк раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу, змінивши домашній арешт на особисте зобов`язання, строком на 60 днів.
Строк запобіжного заходу обчислювати з 01.04.2024 і по 30.05.2024 включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не спілкуватись прямо чи опосередковано із потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;
3) повідомляти суд про зміну місця проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 45 хв. 02.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1