УХВАЛА

14 березня 2024 року

м. Київ

справа № 740/3210/21

провадження № 51-1004ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року щодо останнього,

встановив:

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2024 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано строк на усунення недоліків.

У вказаній ухвалі Судом зазначено про недотримання, серед інших, приписів п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК.

Колегія суддів звернула увагу захисника на необхідності навести обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, і таке обґрунтування повинно враховувати межі перегляду судом касаційної інстанції, передбачені положеннями ст. 433 КПК, що нею дотримано не було.

Висуваючи вимогу про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК захисник посилалася на недостатність доказів для доведення наявності у діях засудженого складу кримінального правопорушення. При цьому не зазначила про те, що докази, покладені в основу обвинувального вироку, є недопустимими, не навела спростування мотивів, з яких суд виходив, постановляючи судове рішення. Не зазначила, чи було це предметом перевірки суду апеляційної інстанції, якщо так, то яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено судом в цій частині при апеляційному перегляді вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.

Крім того, захисник наводила доводи щодо порушення судом апеляційної інстанції процесуального порядку розгляду справи через позбавлення засудженого права особисто взяти участь в апеляційному розгляді кримінального провадження, всупереч тому, що у змісті апеляційної скарги було відображено клопотання про його доставку до зали судових засідань, а у судовому засіданні захисник наголошувала на бажанні засудженого особисто брати участь у розгляді кримінального провадження. Проте не навела обґрунтування того, в чому саме виявилось порушення апеляційним судом приписів кримінального процесуального закону, з огляду на положення ч. 4 ст. 401 КПК, які пов`язують обов`язок виклику в судове засідання обвинуваченого, який утримується під вартою, для участі в апеляційному розгляді із надходженням саме його клопотання.

Також Судом зазначено про невідповідність вимоги, відображеної в касаційній скарзі, приписам ст. 436 КПК, оскільки захисник просила оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.

Судом роз`яснено, що недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги, при цьому касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

На виконання вищевказаної ухвали Верховного Суду захисник ОСОБА_6 подала нову касаційну скаргу, де зазначених в ухвалі недоліків не усунула.

Зміст нової касаційної скарги аналогічний змісту раніше поданої, за винятком формального твердження про те, що докази, покладені в основу обвинувального вироку, є недопустимими, і це не було предметом перевірки апеляційного суду. При цьому не указано які конкретно докази є недопустимими та чому саме, з посиланням на норми процесуального закону та матеріали кримінального провадження, не наведено обґрунтування того, яких порушень приписів КПК було допущено судом апеляційної інстанції, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, у випадку, якщо питання стосовно оцінки доказів на предмет допустимості перед цим судом піднімалося стороною захисту, проте залишено ним без уваги.

Недоліки попередньої касаційної скарги в частині обґрунтування доводів щодо порушення процесуального порядку розгляду справи через позбавлення засудженого права особисто взяти участь в апеляційному розгляді також не усунуто. У новій касаційній скарзі, як і в раніше поданій, відсутнє обґрунтування того, в чому саме виявилось порушення апеляційним судом приписів кримінального процесуального закону, з огляду на положення ч. 4 ст. 401 КПК, які пов`язують обов`язок виклику в судове засідання обвинуваченого, який утримується під вартою, для участі в апеляційному розгляді із надходженням саме його клопотання.

Крім того, в новій касаційній скарзі захисник змінила вимогу до суду касаційної інстанції. Просить скасувати оскаржені судові рішення лише в частині призначеного засудженому покарання та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , однак не висуває вимог в іншій частині судових рішень та не наводить підстав, передбачених ст. 284 КПК, до закриття кримінального провадження. Указана вимога є взаємовиключною та позбавляє суд касаційної інстанції визначити межі касаційного перегляду.

Суд касаційної інстанції, відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК, переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а отже вищезазначене порушення вимог кримінального процесуального закону позбавляє суд касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняти одне із рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження (ч. 4 ст. 429 КПК).

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3