УХВАЛА

20 червня 2024 року

м. Київ

справа № 458/172/21

провадження № 51- 3144ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 24 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 травня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак касаційна скарга захисника не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Виходячи з наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку.

Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

Водночас касаційний суд наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК).

За змістом ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, скаржник, заперечуючи законність судового рішення, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Натомість у поданій скарзі захисник, не погоджуючись із висновками судів нижчих інстанцій, ставить під сумнів доведеність факту вчинення його підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, за яке його засуджено. Таке обгрунтування зводитьсяздебільшого до неповноти судового розгляду та незгоди з наданою судом оцінкою доказам, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Колегія суддів також звертає увагу захисника, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) відповідно до положень ст. 409 КПК, є підставою для скасування або зміни судового рішення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник у прохальній частині просить задовольнити апеляційну скаргу, тому його вимоги підлягають уточненню.

Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 24 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 травня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3