Справа № 128/3101/19
УХВАЛА

21 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.05.2013 за № 0000787, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищезазначене кримінальне провадження, по якому проводиться судовий розгляд.

В судовому засіданні 21.05.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримала подане 22.02.2022 клопотання про залишення позовної заяви без руху. Клопотання обґрунтоване тим, що позовна заява потерпілої ОСОБА_4 за формою та змістом не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, а саме: у поданій позовній заяві відсутнє найменування суду, номер справи, а також прізвище судді, до якої звертається особа; не зазначено повних даних відповідача; відсутній розрахунок сум, що стягуються, а також обґрунтування; відсутній розрахунок суми судових витрат; відсутній пункт про підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Потерпіла ОСОБА_4 з приводу клопотання про залишення позовної заяви без руху зазначила, що вона юридично необізнана, позовну заяву складав її представник.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила з приводу клопотання захисника обвинуваченого, зазначивши, що підстави, на які посилається захисник обвинуваченого для залишення позовної заяви без руху, є формальними.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною третьою статті 21 КПК України визначено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина перша, друга статті 61 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Одночасний розгляд судом обвинувального акта і цивільного позову, з точки зору доказування, має ряд особливостей, які посилюють захист, зокрема, законних інтересів юридичних осіб, що зазнали шкоди від злочину та сприяють більш швидкому і повному її відшкодуванню. Головний обов`язок держави полягає в утвердженні та забезпеченні прав і свобод, тому вся діяльність осіб, які здійснюють кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення прав і законних інтересів учасників цього провадження, і насамперед потерпілого (цивільного позивача).

Статтею 91 КПК України до обставин, що підлягають доказуванню, серед іншого, віднесені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Зазначені елементи предмету доказування у кримінальному провадженні взаємопов`язані з предметом доказування за позовами про відшкодування позадоговірної (деліктної) шкоди у позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, та відповідно, окремими змістовними вимогами до оформлення позовної заяви, перелік яких наведений у статті 175 ЦПК України.

Частиною третьою статті 175 ЦПК України встановлено ряд вимог до форми та змісту позовної заяви. Недотримання цих вимог може бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення у порядку, передбаченому частинами 1-3 статті 185 ЦПК України.

Проте, на відміну від цивільного судочинства, де обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (частина перша статті 81 ЦПК України), у кримінальному провадженні, доказування цих обставин, у тому числі, факту завдання шкоди кримінальним правопорушенням, особи, яка її завдала, її винуватості, виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора (стаття 92 КПК України), які наділені відповідними повноваженнями для його здійснення.

Суд вважає, що незазначення у позові інформації про найменування суду, номера справи, прізвище судді, а також інформації про те, що позивачем не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не може бути перешкодою в реалізації права на доступ до суду. Відомості щодо даних відповідача, крім тих, які зазначені цивільним позивачем, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначаються лише, якщо вони відомі позивачу. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зазначається у позові лише тоді, коли позивач просить їх стягнути з іншої сторони на свою користь. Однак у цивільному позові ОСОБА_4 не заявляє вимогу про стягнення з цивільного відповідача судових витрат на свою користь.

Суд акцентує, що вимоги статті 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви у кримінальному провадженні повинні застосовуватись в обмеженому вигляді, з урахуванням перерозподілу тягаря доказування, взаємозв`язку предмету доказування у кримінальному та цивільному провадженнях за позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Правові наслідки, передбачені статтею 185 ЦПК України, зокрема залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви у разі недотримання вимог статті 175 ЦПК України, можуть бути застосовані судом лише тоді, коли недоліки позовної заяви унеможливлюють або суттєво перешкоджають розгляду цивільного позову по суті та ухваленню за результатами такого розгляду рішень, передбачених статтею 129 КПК України.

Однак таких недоліків позовна заява ОСОБА_4 не містить.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 (заява №45783/05) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, слід уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, адже доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи, що недоліки цивільного позову ОСОБА_4 , про які зазначає захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , є формальними та такими, що не перешкоджають розгляду цивільного позову по суті та ухваленню за результатами такого розгляду рішення, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про залишення цивільного позову без руху слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 127, 128, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про залишення позовної заяви без руху, поданого 22.02.2022, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_7