Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/262/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000193 від 20 квітня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого в ОКВП «Дніпро- Кіровоград», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20 квітня 1996 року Жовтневим районним судом м. Полтава за ч.1 ст.229-6 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з відстрочкою відбування покарання на 1 рік;

- 11 червня 1999 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.145, ст.44 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 04 лютого 2002 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 26 серпня 2016 року Білоцерковським районним судом Київської області за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 23 липня 2020 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1307, 60 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині правової кваліфікації дій його підзахисного та призначеного покарання, вказуючи на необ`єктивність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема захисник зазначає про те, що частково погоджується з висновками суду про те, що ОСОБА_7 не зміг довести злочин до кінця, оскільки його дії були припинені потерпілим, а також свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_7 після першого удару, при бажанні позбавити ОСОБА_11 життя міг і у нього була можливість продовжити наносити удари ножем у різні частини тіла, однак ОСОБА_7 цього не зробив і сам, без будь-якого примусу припинив наносити ОСОБА_11 тілесні ушкодження, тобто добровільно відмовився від злочину.

Вважає, що у діях ОСОБА_7 відсутні кваліфікуючи ознаки незакінченого замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 , при цьому, захисник не оспорює факт заподіяння потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим стверджує, що дії ОСОБА_7 повинні кваліфікуватися не за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, а за ч.2 ст.125 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, вказуючи на неповноту та необ`єктивність судового розгляду, які на думку ОСОБА_7 полягають у тому, що суд не дав належної та об`єктивної оцінки його правдивим показанням, не допитав всіх свідків, які б могли пояснити про відомі їм обставини цієї справи, не звернув уваги на порушення його права на захист слідчим, який ігнорував всі його пояснення.

ОСОБА_7 стверджує, що він не наносив удар ножем і не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 , при цьому свою вину у спричинені ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень під час бійки, як він вважає з необережності не оспорює, вказує що готовий нести відповідальність за ст.125 КК України.

Наведені обставини, на думку обвинуваченого ОСОБА_7 потребували належної та об`єктивної оцінки, яка не була здійснена судом при розгляді цієї справи, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним вироку.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за незакінчений замах на умисне вбивство, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині при слідуючих обставинах.

Так, 20 квітня 2021 року близько 20:00 год. ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання у гуртожитку адміністративної будівлі ОКВП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , зайшов до приміщення кухні, де перебували працівники вахтових змін ОКВП «Дніпро-Кіровоград», а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ін.

Знаходячись в приміщенні кухні, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку, під час якої погрожував присутнім фізичною розправою, а саме застосувати ніж. З метою припинення сварки, присутні працівники вивели ОСОБА_7 до коридору та зачинили двері.

В цей час у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та агресії, яка підсилювалась алкогольним сп`янінням, виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , який у цей час перебував біля дверей приміщення кухні.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи кухонний ніж в якості знаряддя вбивства, наніс ОСОБА_11 один потужний цілеспрямований різаний удар в життєво-важливий орган (шию), але свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки його злочині дії були припинені потерпілим ОСОБА_11 та громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які застосувавши фізичну силу завадили нанесенню інших ударів ножем та припинили таким чином злочинні дії ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта № 44 від 21 квітня 2021 року, в результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді різаної рани підщелепної ділянки шиї зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (більше 6, але менше 21 дня).

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 уточнив, що він підтримує позицію свого підзахисного ОСОБА_7 щодо скасування вироку та призначення нового судового розгляду з підстав зазначених у апеляційних скаргах.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають за таких підстав.

Переглядаючи вирок в межах доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо неправильної кваліфікації, необ`єктивність та неповноту судового розгляду, а також істотне порушення вимог КПК, колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки сторона захисту, під час апеляційного розгляду не довела наявність правових і фактичних підстав для цього.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Крім того, згідно положень ст. 7, 17 та 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ухвалюючи обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст. ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Нормами ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі цієї особи.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово висловлював правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо їх було включено в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчинити замах на їх досягнення.

При цьому в разі, якщо винна особа відмовилася від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, зазначив про те, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_11 є правильною, а винуватість ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі:

- протоколом огляду місця події від 20 квітня 2021 року - третій поверх приміщення адміністративної будівлі Світловодського ВКГ, що розташований по АДРЕСА_3 , в якому на шафі в коридорі виявлено кухонний ніж, з дерев`яними коричневими та металевими вставками загальною довжиною 23,5 см, довжина леза - 19 см., довжина рукоятки 11,5 см. Поряд з вказаною шафою розташовані дерев`яні двостворчаті двері коричневого кольору, які на момент огляду відчинені, вхід до приміщення кімнати їдальня. При огляді вище вказаних дверей з внутрішньої сторони дверей виявлені плями бурого кольору. При огляді холу далі виявлено плями бурого кольору у вигляді крапель, долі виявлено нашарування бруду та пилу. В ході огляду місця події вилучено: ніж, змив РБК, контрольний змив, футболка білого кольору зі слідами РБК. (Т.1 а.с.96-101)

- протоколом прийняття 20 квітня 2021 року заяви від ОСОБА_11 в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 20 квітня 2021 року близько 19:30 години перебуваючи в приміщенні гуртожитку АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті неприязнених взаємовідносин наніс йому один удар ножем в область перед щелепне зліва, чим самим спричинив йому тілесні ушкодження. (Т.1 а.с.110)

- висновком експерта №44 від 21 квітня 2021 року, згідно з яким у ОСОБА_11 з урахуванням наданої медичної документації виявлені тілесні ушкодження: рана підщелепної ділянки шиї зліва, яка утворилася від дії гострого предмету володіючого ріжучими властивостями, яким міг бути ніж. Механізм утворення тілесного ушкодження відповідає механізму його утворення викладеному потерпілим. Тілесне ушкодження могло виникнути в час, вказаний потерпілим. По ступеню тяжкості тілесне ушкодження відноситься до категорії легких, що потягнуло за собою розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися від дії тупих предметів. Враховуючи характер локалізацію та взаємне розташування тілесного ушкодження експерт вважає, що воно не могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту в т.ч. з прискоренням. Кількість травматичних ударів необхідних для виникнення тілесного ушкодження не менше одного. Положення потерпілого, в момент нанесення йому тілесного ушкодження, могло бути різним за умови, що зона локалізації пошкодження доступна для дії травмую чого предмету. (Т.1 а.с.111-112, 113)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 у присутності 2-х понятих заявив, що на фото №3 він впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який спричинив йому тілесні ушкодження 20.04.2021 року. Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №3 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.116-119)

- протоколом слідчого експерименту з відеозаписом, проведеного 21 квітня 2021 року з потерпілим ОСОБА_11 який розказав про те, що 20.04.2021 року близько 20:00 год. він перебував у приміщенні ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в АДРЕСА_3 . Коли він вийшов з приміщення в коридор зустрів чоловіка, який також працює на тому ж підприємстві та якого він знає, як ОСОБА_13 . В чоловіка в правій руці був ніж. Ідучи по коридору ОСОБА_13 голосно кричав: «Що с*ка догрався?». Після чого ударив потерпілого в область шиї, зліва. Тоді потерпілий штовхнув його в кут, де утримуючи руками наніс два удари головою в область обличчя. Після чого вибігли інші працівники та розтягли їх (Т.1 а.с.120-122)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_10 на фото № 2 впізнав ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому було нанесено тілесні ушкодження 20.04.2021 року на території ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (Т.1 а.с.123-126)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_10 вказав, що на фото № 6 він впізнає ОСОБА_7 , який спричинив та наніс тілесні ушкодження колезі ОСОБА_13 (Т.1 а.с.127-130)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_9 у присутності понятих на фото №2 він впізнає колегу на ім`я ОСОБА_13 , прізвище якого не знає, якому чоловік з іншої бригади на ім`я ОСОБА_13 наніс тілесні ушкодження на території ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №2 зображений ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.131-134)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року складеного слідчим в присутності 2-х понятих за участю свідка ОСОБА_9 , останній заявив, що на фото №2 він впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який спричинив та наніс тілесні ушкодження колезі ОСОБА_13 . Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №2 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.135-138)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року складеного слідчим в присутності 2-х понятих за участю свідка ОСОБА_12 , останній заявив, що на фото №4 він впізнає колегу на ім`я ОСОБА_13 , якому чоловік з іншої бригади на ім`я ОСОБА_13 наніс тілесні ушкодження на території ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №4 зображений ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.139-142)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року складеного слідчим в присутності 2-х понятих за участю свідка ОСОБА_12 , останній заявив, що на фото №2 він впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який спричинив та наніс тілесні ушкодження колезі ОСОБА_13 . Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №2 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.143-146)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року складеного слідчим в присутності 2-х понятих за участю свідка ОСОБА_14 , останній заявив, що на фото №4 він впізнає колегу на ім`я ОСОБА_13 , якому чоловік з іншої бригади на ім`я ОСОБА_13 наніс тілесні ушкодження на території ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №4 зображений ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.147-150)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 квітня 2021 року складеного слідчим в присутності 2-х понятих за участю свідка ОСОБА_14 , останній заявив, що на фото №6 він впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який спричинив та наніс тілесні ушкодження колезі ОСОБА_13 . Відповідно до довідки до вказаного протоколу, на фото №6 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На інших фото зображені сторонні особи. (Т.1 а.с.151-154)

- висновком експерта №286 від 14 травня 2021 року про те, що кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. В змиві з внутрішньої сторони дверей до їдальні, вилученому при огляді місця події, знайдено кров людини. При визначені групової належності в цьому об`єкті виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові від особи групи 0ав. Таким чином, кров в змиві може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Від підозрюваного ОСОБА_7 кров походити не може. (Т.1 а.с.189, 190, 191-193)

- висновком експерта №284 від 14 травня 2021 року про те, що кров потерпілого ОСОБА_15 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. На футболці потерпілого ОСОБА_11 знайдено кров людини. При визначені групової належності в цих об`єктах виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові від особи групи 0ав. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Від підозрюваного ОСОБА_7 кров в цих об`єктах походити не може. (Т.1 а.с.194, 195, 196-198)

- висновком експерта №285 від 14 травня 2021 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. На одязі підозрюваного ОСОБА_7 , а саме на джемпері, на спортивних штанях знайдено кров людини. При визначені групової належності в цих об`єктах виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від підозрюваного ОСОБА_7 , при цьому не виключається можливість домішки в цих об`єктах крові потерпілого ОСОБА_11 (Т.1 а.с.199, 200, 201-204)

- висновком експерта №46 від 22 квітня 2021 року про те, що згідно медичної документації у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: синці лівого ока, верхньої губи, садно верхньої губи, припухлість м`яких тканин обличчя та грудної клітини зліва, рана правої кисті. (Т.1 а.с.214, 215-216)

Крім того, суд на обґрунтування своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незакінченому замаху на вбивство ОСОБА_11 , послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , а також показання експерта ОСОБА_16 , які за висновком суду узгоджуються з вищевказаними письмовими доказами, і по суті спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він вимушений був взяти ніж, за допомогою якого планував підняти лямку та відчинити двері у приміщення, в якому зачинилися інші особи разом з його документами.

Зокрема суд мотивуючи своє рішення вказав, що у протоколі огляду місця події від 20 квітня 2021 року з фото таблицями (Т.1 а.с.101) зафіксовано двері, про які зазначав обвинувачений, які не містять на собі будь-яких запірних пристроїв у вигляді лямки, оскільки, фактично закриваються на внутрішній врізаний замок та мають зі сторони коридору, ззовні, кільця для закриття дверей на навісний замок.

Послався суд і на показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні 23 січня 2024 року, який підтвердив, що його заява від 27 травня 2021 року (Т.4 а.с.144-145) містить твердження, що ніж він взяв з метою самозахисту від можливих насильницьких дій інших осіб.

Врахував суд і показання потерпілого ОСОБА_11 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, в судовому засіданні чітко пояснив, що по коридору швидкою ходьбою з ножем в руках йшов ОСОБА_7 і кричав «Ну що догралися?». Коли він повернувся обличчям до обличчя ОСОБА_7 , то ОСОБА_7 в цей час правою рукою, в якій був ніж, вдарив його в ліву частину шиї. У відповідь він своєю головою ударив 1-2 рази його в лоб. Тоді з кімнати вийшов ОСОБА_17 , а потім всі інші і почали відтягувати від нього ОСОБА_7 .

Також суд зазначив про те, що жоден з допитаних в суді свідків та потерпілий не вказували, що в той день мало місце спільне розпивання алкоголю ними з ОСОБА_7 , та огляд, а в подальшому відібрання документів, що належали ОСОБА_7 .

На спростування версії захисника про те, що дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки легкі тілесні ушкодження спричинені потерпілому з необережності, що ОСОБА_7 сам припинив свої неправомірні дії, суд вказав про те, що під час судового розгляду з достовірністю було встановлено, що обвинувачений йшов по коридору голосно викрикуючи «Ну що догралися?», що розцінюється фактично як намір помститися за якісь дії певних осіб. Обвинувачений першим підійшов до потерпілого та наніс один цілеспрямований удар кухонним ножем у важливий орган - шию, що протиправні дії ОСОБА_7 були припинені не ним, а свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які фактично роз`єднали потерпілого та обвинуваченого, та утримували ОСОБА_7 силою до приїзду працівників поліції.

Підсумовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_7 в незакінченому замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 , суд у мотивувальній частині вироку зазначив про те, що показання потерпілого ОСОБА_11 є правдивими і послідовними, які в свою чергу узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі висновком експерта та результатами проведеного слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 , які відповідають первинним поясненням, характером виявлених та механізмом утворення тілесних ушкоджень і, по суті спростовують доводи ОСОБА_7 про відсутність умислу на умисне вбивство.

Отже, колегія суддів апеляційного суду з об`єктивністю констатує, що суд першої інстанції ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у даному кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, дійшов правильного висновку про те, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Порушень порядку збирання (формування) й оцінки доказів в аспекті ст. 94 КПК судом допущено не було, вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до встановлених фактичних обставин цієї справи, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, а позиція обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності прямого умислу на умисне вбивство, на думку колегії суддів, свідчить про намагання обвинуваченого уникнути справедливого покарання.

На спростування доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про недостатність доказів, необ`єктивність та поверховість суду у їх дослідженні, помилковість та суперечливість висновків, а також не вмотивованість судового рішення, колегія суддів апеляційного суду також відмічає.

У даному кримінальному провадженні показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 отримано в порядку, визначеному законом, вони не суперечать іншим зібраним доказам.

Тому суд не мав підстав не довіряти потерпілому та свідкам, а їх показання, як і дані, що містяться в протоколі слідчих дій та експертних висновках, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, якими обґрунтовано вирок.

По суті, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 були очевидцями подій, які відбувались 20.04.2021 року приблизно 20.00 год. та безпосередньо бачили як ОСОБА_7 наніс тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .

Що стосується інших свідків, які не були допитані в судовому засіданні з об`єктивних причин, то дане питання судом вирішено.

Зокрема суд вказав, що прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , оскільки останні хворіють та перебувають на службі в ЗСУ, в зв`язку з чим не можливо забезпечити їх участь для допиту в судовому засіданні. Вказана відмова за згодою інших учасників процесу прийнята судом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесні ушкодження могли бути спричинені потерпілому випадково, з необережності, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, правдивість показань потерпілого ОСОБА_11 підтверджується висновком експерта № 44 від 21.04.2021 року, згідно якого наявні у потерпілого тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту в т.ч. з прискоренням.

Думка обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 та неповноту досудового розслідування, на думку колегії суддів є хибною, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що досудове розслідування проводилося в повному обсязі, на підставі заяви про злочин, з допитами усіх можливих свідків та проведенням експертиз, які підтверджують, що ОСОБА_7 не довів свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 до кінця, з причин, що не залежали від його волі, а саме активним супротивом ОСОБА_11 та свідками, які фізично не дали можливість ОСОБА_7 продовжити наносити удари ножем.

При цьому, як зазначено вище показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 є логічними, послідовними щодо обставин заподіяння тілесного ушкодження потерпілому обвинуваченим ОСОБА_7 протягом усього провадження, у тому числі і в судовому засіданні, вони узгоджуються і взаємодоповнюють один одного, будь-яких підстав сумніватися у правдивості таких показань немає, а тому вони абсолютно обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку та по суті спростовують версію ОСОБА_7 щодо відсутності умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до встановлених судом обставин цієї справи, характер і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_7 , його поведінка під час вчинення злочину, знаряддя злочину - ніж, завдання ним цілеспрямованого удару у життєво важливий орган потерпілого, а також не доведення злочинного умислу до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені потерпілим ОСОБА_11 та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , у сукупності свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що призведуть до смерті потерпілого.

При таких беззаперечних доказах, колегія суддів апеляційного суду вважає неприйнятними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не мав умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , оскільки ці доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , а також висновками експерта № 44 від 21.04.2021 р., № 56 від 25.05.2021 р. та № 284 від 14.05.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду розцінює позицію ОСОБА_7 як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності та справедливого покарання, при тому, що його вина підтверджується дослідженими безпосередньо судом доказами, які не викликають сумнівів у їх достовірності.

Перевіряючи в апеляційному порядку доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про порушення його права на захист та справедливий суд, оскільки суд нібито відхилив всі його клопотання, то колегія суддів зазначає, що згідно ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений ОСОБА_7 на всіх етапах досудового розслідування та судового розгляду був вільний і не обмежені ні в часі, ні в умовах реалізації своїх процесуальних прав.

Колегія суддів апеляційного суду, неупереджено, виключно в межах своїх повноважень, відповідно до свідомого розуміння права та незалежно від стороннього впливу з будь-якої сторони, з дотриманням процедури апеляційного розгляду кримінальних проваджень, в повній мірі надала всім учасникам, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла однозначного висновку, що показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , своєчасність, ефективність та повнота проведених слідчих дій, а також результати розслідування, відображають повну картину фактичних обставин цієї справи, які з об`єктивністю свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 мав умисел на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинами цієї справи, недостатність доказів, їх неправильну оцінку, а також істотне порушення вимог КПК, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, констатуються стороною захисту формально, по суті спростовується змістом оскаржуваного вироку та матеріалами кримінального провадження.

Отже, підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000193 від 20 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою у той же строк з моменту її вручення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4