печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000128 від 24.03.2023, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0128 від 24.03.2023 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128 від 24.03.2023 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України та ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (далі - ДП «Жовківське ЛГ») від 21.11.2014 № 193-к ОСОБА_6 з 21.11.2014 призначено на посаду головного інженера ДП «Жовківське ЛГ.

Надалі, наказом ДП «Жовківське ЛГ» від 19.04.12019 № 64-в ОСОБА_6 з 22.04.2019 по 25.05.2019, на час відпустки директора ОСОБА_10 , виконував обов`язки директора ДП «Жовківське ЛГ».

Відповідно до статуту ДП «Жовківське ЛГ», затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 26.11.2007 № 742, державне підприємство створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 № 133, належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України та входить до сфери управління Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства .

Пунктом 3.2 статуту визначено основні напрямками діяльності, а саме:

- проведення заходів з відновлення лісів, підвищення їх продуктивності, створення насаджень із швидкоростучих і технічно цінних порід;

- здійснення заходів із заміни малоцінних низькопродуктивних насаджень на високопродуктивні, залісення малопродуктивних земель;

- поліпшення стану і підвищення продуктивності лісів;

- облік лісових користувань;

- облік лісового фонду і реєстрація всіх змін у його складі; розробка і подання по підлеглості матеріалів про розподіл лісів на групи та застосування лісових таксацій і зміну границь лісництва;

- проведення матеріальної та грошової оцінки лісу на лісосіках, призначених до рубки; проведення рубок з додержанням діючих настанов і правил;

- організація первинного обліку, складення зведених фінансових та статистичних звітів;

Також, у п. 4.2 статуту зазначено, що підприємство здійснює свою діяльність на основі і відповідно до чинного законодавства України та статуту, який затверджується Органом управління майна.

Згідно п. 5.6 статуту передбачено, що підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства.

Пунктом 6.2 статуту визначено, що підприємство зобов`язане забезпечувати відтворення, охорону, захист і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності лісових насаджень і посилення їх корисних властивостей, виконувати інші вимоги законодавства щодо ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів, а також дотримуватись науково обґрунтованих норм і порядку спеціального використання деревних та інших ресурсів лісу та користування земельними ділянками лісового фонду.

Відповідно з п. 7.4 статуту, директор підприємства несе відповідальність за стан діяльності підприємства та за формування та виконання фінансових планів.

Згідно з Положенням про державну лісову охорону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976, та додатком до нього начальник, заступник начальника - головний лісничий Обласних управлінь лісового та мисливського господарства; керівник, головний лісничий, головний мисливствознавець, начальник відділу (сектору) лісового господарства та інженери відділу (сектору) всіх категорій, начальник відділу (сектору) охорони і захисту лісу та інженери відділу (сектору) всіх категорій, начальник відділу (сектору), спеціалісти відділу (сектору) мисливського господарства всіх категорій, лісничий, державний районний мисливствознавець, мисливствознавець, помічник лісничого, старший майстер лісу, майстер лісу, начальник лісової пожежної станції, старший єгер та єгер державного лісогосподарського (лісомисливського) підприємства належать до посадових осіб державної лісової охорони, яка відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» має статус правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_6 , обіймаючи у період з 21.11.2014 по 31.12.2021 посаду головного інженера ДП «Жовківське ЛГ» та у період з 22.04.2019 по 25.05.2019 виконував обов`язки директора ДП «Жовківське ЛГ», був працівником правоохоронного органу.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , обіймаючи посади першого заступника начальника, першого заступника начальника - головного лісничого Львівського ОУЛМГ, будучи службовою особою правоохоронного органу, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, маючи владні повноваження, великий досвід у галузі лісогосподарського виробництва, будучи обізнаним з вимогами нормативно-правових актів, що регулюють вказану сферу господарської діяльності, з прямим умислом, з корисливих мотивів, у власних та членів організованої групи інтересах, розробив план заволодіння лісовою продукцією, шляхом проведення незаконної рубки дерев на території Львівської області.

З метою втілення свого злочинного плану ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище, у не встановлені досудовим розслідуванням час та місце створив та очолив організовану групу, до складу якої залучив осіб, з якими тривалий час співпрацював, на яких мали адміністративний вплив, а також довірливі стосунки для спільного вчинення умисних злочинів, у тому числі:

- ОСОБА_6 , який з 21.11.2014 по 31.12.2021 перебував на посаді головного інженера ДП «Жовківське ЛГ», та в період з 22.04.2019 по 25.05.2019 виконував обов`язки директора зазначеного підприємства;

Залучені до вчинення злочинів особи підтримали злочинний план ОСОБА_9 , спрямований на здійснення незаконних рубок на території Львівської області, та добровільно погодились виконувати їхні вказівки як організатора злочинної групи.

ОСОБА_6 як виконавець злочину, діючи у складі очолюваної ОСОБА_9 організованої групи, перебуваючи на посаді головного інженера ДП «Жовківське ЛГ», мав такі функції:

- виконував вказівки ОСОБА_9 , у тому числі щодо видачі лісорубних квитків на проведення незаконних рубок рідколісся;

- здійснював організацію проведення працівниками ДП «Жовківське ЛГ» робіт з визначення переліку дерев та матеріальної грошової оцінки лісосіки, що запроектована під незаконну рубку рідколісся;

- сприяв приховуванню злочину шляхом складання відповідних лісогосподарських документів; виписуванню та видачі лісорубних квитків на проведення незаконних рубок рідколісся, реалізації (відвантаженню) незаконно зрубаної деревини; здійсненню фінансових операцій, спрямованих на маскування незаконності походження коштів від реалізації незаконно зрубаної деревини.

Таким чином, ОСОБА_9 , використовуючи надані за посадою повноваження, зорганізував зазначених вище осіб у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, які, будучи об`єднані єдиним планом, спрямованим на проведення незаконних рубок дерев, а отже діючи з чітким розподілом функцій та ролей між ними у різні періоди, що були спрямовані на досягнення цього плану, кожен з яких, будучи працівником правоохоронного органу, вчинив дії, що явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

29.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 365 КК України, а також у незаконній порубці дерев у лісах, вчинених організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні;

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення належної поведінки підозрюваного, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те що розмір застави є необґрунтованим, а ризики на які посилається слідчий у клопотанні - відсутні та не доведені прокурором у судовому засіданні, на підтвердження своєї позиції надали характеризуючі документи. Просили відмовити у задоволенні клопотання. Підозрюваний зазначив, що визнає вину та буде сприяти сприяти в проведенні досудового розслідування.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128 від 24.03.2023 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України та ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України.

29.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчинені організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 365 КК України, а також у незаконній порубці дерев у лісах, вчинених організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 246 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з одночасним покладенням на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з працівниками Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, Львівської державної лісовпорядної експедиції та філій Сколівське, Львівське, Самбірське, Дрогобицьке лісове господарство та Радехівське лісомисливське господарство, а також працівників Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції у Львівській області та Державного агентства лісових ресурсів України;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.04.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1