ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4545/24

Провадження № 11-кп/4820/279/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі с/з ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 13 квітня 2024 року включно, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003856, від 02.11.2023р.

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року за результатами розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, продовжено термін тримання під вартою на період судового провадження, але не більше ніж на два місяці з дня проголошення даної ухвали, тобто по 13 квітня 2024 року, включно, з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 грн., до 16 липня 2023 року включно.

На підставі ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 в разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні щодо обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд за межі України.

Клопотання захисника про зменшення розміру застави та ОСОБА_8 про повернення застави, залишити без задоволення.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на підставі яких, такий запобіжний захід було обрано, та врахував тяжкість правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, що може свідчити про можливе переховування обвинуваченого від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яким заподіяно шкоду у великому розмірі, кримінальне правопорушення вчинене щодо особи похилого віку, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, вважав, що на даний час не має підстав для зменшення визначеного розміру застави.

ОСОБА_8 до клопотання про повернення застави не надано оригінал або ж завірену копію квитанції про внесення застави, що позбавляє суд можливості переконатися у такому, а також вирішити питання про повернення суми застави саме ОСОБА_8 , що не позбавляє останню можливості повторно звернутися до суду з відповідним клопотанням та надати докази внесення зазначеної суми застави.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу якою повернути прокурору клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою; повернути ОСОБА_8 розмір внесеної застави у сумі 60 560, 00 грн.; змінити запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 181 680 грн., зменшити обвинуваченому розмір застави у розмірі 150 000 грн.

Свої вимоги аргументує тим, щоухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню через те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, не взято до уваги важливі факти, не взято до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, принципу змагальності сторін в частині задоволення клопотання сторони обвинувачення та залишення без задоволення клопотання захисника та ОСОБА_8 .

Апелянт зазначає, що на виконання ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2024 року, якою ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі 60 560,00 грн., ОСОБА_8 було внесено вказаний розмір застави, а підозрюваний звільнений з-під варти. В подальшому, ухвалою Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 17.01.2024 року скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2024 року та визначено розмір застави в сумі 181 680грн. а 17.01.2024 року ОСОБА_9 був повторно затриманий.

Наголошує, що в судовому засіданні розглядалось клопотання ОСОБА_8 , про повернення розміру застави у сумі 60 560 грн., в ході розгляду якого виникла необхідність у наданні оригіналу квитанції про сплату застави. Задля виконання цього, захистом заявлялось клопотання про оголошення перерви, проте судом залишились поза увагою це клопотання та доводи захисника про надання можливості долучити вказаний доказ, що призвело до порушення прав заставодавця. Вказана сума застави безпідставно не повернута ОСОБА_8 з 16.01.2024 року, після скасування ухвали слідчого судді про визначення розміру застави.

Зазначає, що під час судового розгляду клопотання сторони обвинувачення та ОСОБА_8 судом порушено принцип змагальності сторін по справі, а саме в ході розгляду справи, стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , але копію клопотання та додатки до нього не вручено завчасно захиснику, що спричинило порушення прав обвинуваченого на ефективний захист та можливості надати обґрунтоване заперечення з приводу заявленого клопотання, доводи та докази, що спростовують зазначені у клопотанні обставини.

Стверджує і про те, що залишаючи без задоволення клопотання захисника про зменшення розміру застави судом першої інстанції не враховані доводи сторони захисту щодо обґрунтування даного клопотання, що призвело до неправильного його вирішення.

Наголошує захисник і на тому, що родина підозрюваного не має змоги внести заставу у розмірі 181 680 грн., натомість, має намір та можливість внести заставу у сумі 150 000 грн., однак, зазначені доводи не враховані судом першої інстанції при вирішенні клопотання про зменшення розміру застави, що призвело до постановлення не обґрунтованої ухвали.

Крім того, стороною обвинувачення не надано для огляду в судовому засіданні стороні захисту копію розписки про вручення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

У зв`язку з цим, в судовому засіданні стороною захисту було заявлено клопотання про оголошення перерви для надання можливості ознайомитись з вказаним клопотанням, проте судом першої інстанції не надано оцінку діям сторони обвинувачення при постановленні ухвали, взагалі не розглянуто клопотання захисника, чим допущено суттєве порушення права вказаної сторони та підозрюваного. Вказані обставини свідчать про незаконність та необґрунтованість судового рішення.

Як вказує апелянт, суд першої інстанції не врахував, що стороною обвинувачення не надано обґрунтованих доказів продовження існування ризиків, а доводи ґрунтуються лише на припущеннях та особистих міркуваннях.

Наголошує на тому, що доводи сторони обвинувачення про існування ризику вчинення ОСОБА_6 протиправних дій щодо свідків, місце перебування яких йому відомо, не законного впливу на потерпілу ґрунтуються лише на припущеннях та особистих міркуваннях, адже не доведено конкретних фактів та обставин щодо вчинення обвинуваченим подібних дій.

Отже на думку захисту у суду немає законних підстав вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду, вчинить спробу впливу на свідків та потерпілу, оскільки докази стороною обвинувачення вже зібрані.

Крім того, як звертає увагу апелянт, після внесення застави та звільнення ОСОБА_6 з-під варти він не переховувався від органів досудового розслідування та перебував за місцем реєстрації, виконуючи покладені обов`язки. А після скасування даної ухвали, ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції за місцем свого проживання та доставлений повторно в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор». Зазначені обставини свідчать про відсутність наміру обвинуваченого переховуватись від суду або перешкоджати судовому слідству. Також, в ході досудового розслідування ОСОБА_6 сприяв розслідування кримінального правопорушення та співпрацював з органами досудового розслідування, про що зазначено в обвинувальному акті.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу, а прокурор заперечив проти її задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовується в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного виходить, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарнатовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Зокрема, ЄСПЛ послався на практику застосування статті 5 Конвенції у рішення «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства». У вказаних рішеннях ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд, за клопотанням прокурора, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом першої інстанції вимог ст.177, 183, 184, 197, 199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Колегія суддів вважає достатньо обгрунтованими мотиви суду, викладені в ухвалі про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу в виді тримання під вартою на час судового розгляду. Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою суд в повній мірі врахував, що ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину проти власності, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років. Закінчити судовий розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою неможливо. Виходячи із пред`явленого йому обвинувачення, а також враховуючи дані про його особу, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин щодо особи похилого віку, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання йому загрожує, обвинувачений може вдатися до втечі та переховуватися від суду, можливий також і незаконний вплив на потерпілу та свідків щодо зміни їх показань, оскільки йому відомі їх анкетні дані та місце проживання.

Враховуючи наведене, доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, ризиків переховування та впливу на свідків події, у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки поведінка ОСОБА_6 , який з метою уникнення кримінальної відповідальності втік з місця вчинення злочину та переховувався від органу досудового розслідування, і якому відомо анкетні дані потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні, свідчить про те, що останній, будучи особою, яка раніше неодноразово (12 разів) вчиняла кримінальні правопорушення, в тому числі неодноразово шахрайство, обвинувачується у вчиненні аналогічного протиправного діяння, вчиненого з корисливих мотивів, про що вірно зазначено у клопотанні прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 15.02.2024 року та в ухвалі суду.

Апеляційні вимоги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про повернення сестрі обвинуваченого ОСОБА_8 суми застави в розмірі 60 560,00 грн., визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2024 року апеляційним судом не розглядаються, оскільки такі вимоги не входять до предмету апеляційного оскарження, передбаченого ст. 422-1 КПК України за яким здійснюється апеляційний розгляд.

Питання про повернення суми застави, внесеної заставодавцем на підставі ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2024 року вирішуються судом в порядку передбаченому ст. 182 КПК України.

Апеляційні доводи захисту про зменшення розміру застави, яку слід визначити обвинуваченому, колегія суддів також вважає безпідставними.

Розмір застави слідчим суддею визначається з урахуванням низки обставин і фактів. А саме обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; помірності обраного розміру застави та можливості її виконання, розміру доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Тобто розмір застави прямо пропорційно залежить від перерахованих складових. А тому в разі зміни будь-якого з названих чинників має бути змінений і розмір застави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При обранні розміру застави слідчим суддею був врахований спосіб вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, характер злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої можливими тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, кримінальне минуле обвинуваченого та обґрунтовано визначив обвинуваченому заставу в межах розміру, передбаченого ст.182 ч.5 п.2 КПК України.

Колегія суддів критично ставиться до доводів захисника про те, що матеріальне становище ОСОБА_6 не дозволяє йому реалізувати право на внесення застави. Під час апеляційного перегляду провадження будь-яких достовірних відомостей про джерело існування обвинуваченого захисник не навів.

Отже, колегія суддів вважає,що розмір застави, обраний ОСОБА_6 суддею, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу, що порушення строків вручення копії клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_9 стороні захисту не є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання в розумінні ст.194 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року, якою строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено по 13 квітня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 181 680 грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3