Справа № 309/119/24
Провадження № 1-кп/309/9/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 04.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Синевир, Хустського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, працює ТОВ ЧУК БУС шофером-перевізником, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023, приблизно о 20:30 год., ОСОБА_4 , діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на настання суспільно небезпечних наслідків, керуючи технічно справним автомобілем марки ««Mercedes Benz Sprinter 311CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», в місті Хуст біля кільця на об`їзній дорозі, не дотримуючись вимог пунктів правил дорожнього руху України, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, в моменту виявлення перешкоди для руху, не застосував своєчасно гальмування, або безпечний маневр об`їзду перешкоди ліворуч, продовжував рух, в результаті чого переднім правим крилом автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час переходив дорогу зліва направо.

Внаслідок вищевказаних порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_4 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_5 , зокрема, тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, забою правої легені, множинних фагментарних переломів ребер справа 5,6,7,8 (6 і 7 із зміщенням) та 4,7,8,9 ребер зліва, правобічного гемопневматораксу, згорнутого правобічного гемотораксу, ЗЧМТ забою головного мозку середнього ступеня важкості, травматичного САКу, дифузного набряку ГМ з явищами цефалгії, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України,затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:п.п.2.3(б), 12.3 ПДР:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суду дав показання, що дійсно він 03.10.2023 приблизно о 20:30 год. керуючи автомобілем марки ««Mercedes Benz Sprinter 311CDI» днз НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», в місті Хуст біля кільця на об`їзній дорозі, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час переходив дорогу зліва направо, одразу після вказаної події надав першу медичну допомогу потерпілому, викликав швидку допомогу, і поїхав з потерпілим у Хустську ЦРЛ.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки щодо дотримання ПДР України, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він активно займається волонтерською діяльністю, часто здійснює виїзди на бойові позиції із доставкою допомоги ЗСУ, що підтверджується посвідченням ГО «Волонтери Закарпаття».

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду клопотання, у якому просив судовий розгляд проводити без його участі, жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, обвинувачений в повному обсязі відшкодував завдані йому збитки, просив останнього суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення та низьку ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеку для суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, однак не судимий, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдані збитки, вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює постійний догляд за матір`ю, яка є інвалідом по зору, також здійснює постійну волонтерську діяльність, тому суд, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у наданні потерпілому першої медичної допомоги після дорожньо-транспортної пригоди та у відшкодуванні завданих збитків, думки потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Не призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, те, що він не судимий, до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту не притягувався, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, повністю відшкодував завдані потерпілому збитки, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, є волонтером, безпосередньо здійснює виїзди на бойові позиції, а також думку потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати, тому вважає за можливе не застосовувати у даному випадку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 05.10.2023, а саме на: автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 311CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 - скасувати повністю.

Речові докази:

- автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 311CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 повернути останньому;

- дзеркало заднього виду автомобіля, зберігається у кімнаті речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1