ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000959 від 27.02.2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання слідчого слідчого відділення № 3 (смт. Глибока) слідчого відділу Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Глибоцького відділу Чернівецької окружної ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні якого перебувають двоє дітей ( ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 ), раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Чернівецькій слідчий ізолятор» на строк до 17 червня 2024 року включно.

Одночасно для забезпечення належного виконання обов`язків, передбачених КПК України, визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

ЄУНСС: 715/628/24 Слідчий суддя: ОСОБА_12

Номер провадження: 11-сс/822/119/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що він просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді. Повторно дослідити письмові докази на обґрунтування зазначеного клопотання. Скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити рішення про зменшення розміру застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що матеріали даного кримінального провадження не містять жодних доказів, які об`єктивно підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення будь-якого злочину.

Зазначає, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, які жодним чином не підтверджені.

Вважає, що зазначивши в клопотанні, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків, слідчий цей висновок ніяк не обґрунтував, а суд це питання взагалі залишив без уваги, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Стверджує, що слідчим суддею визначено непомірний для ОСОБА_7 розмір застави в сумі 120 000 грн, оскільки останній утримує всю його сім`ю, потребує лікування. На думки сторони захисту сума застави у мінімальному розмірі - 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн, буде достатньою мірою та гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та водночас не буде завідомо непомірним для нього.

Вказує, що його підзахисний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, будь-яким чином впливати на свідків, бажає встановити істину в даному кримінальному правопорушенні, має постійне місце проживання, а відтак до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням піл вартою.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_7 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, з підстав наведених у ній, позицію прокурора ОСОБА_5 , який просив ухвалу районного суду, як законну залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 09 (дев`яти) років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а в матеріалах справи є достатньо доказів для його обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Із врахуванням вищенаведеного та вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя виніс законне та обґрунтоване рішення, обравши ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.

А тому, на думку колегії суддів, необґрунтованими є посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в клопотанні слідчого, то колегія суддів вважає, що їх наявність доведена матеріалами кримінального провадження.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід обирається з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Також колегією суддів береться до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, вік підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, стан його здоров`я, відсутність будь яких фізичних чи психічних вад.

Із урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що слідчим суддею було вірно враховано усі ці обставини і вірно зроблено висновок про наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та санкцію інкримінованої статті і безальтернативний вид покарання. При цьому, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, рішення у справах: «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Ілійков проти Болгарії». А також те, що останній обізнаний у методах незаконного перетину державного кордону України, а тому є вірогідність, що він може виїхати за межі України з метою не бути притягненим до кримінальної відповідальності); незаконно впливати на свідків та інших осіб, у тому числі на співучасників вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні (оскільки відомостями та іншими обставинами, що підлягають доказуванню, володіють свідки, а тому з метою зміни показів на користь підозрюваного він може впливати на останніх); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (оскільки у останнього існуватиме реальна можливість вчиняти нові злочини, так як він матиме змогу здійснювати пошуки осіб, які бажають незаконно перетнути кордон України, крім цього організувати незаконний перетин для відшуканих осіб та отримати за це неправомірну вигоду).

Наведені вище докази, на думку колегії суддів, свідчать про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених у клопотанні слідчого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 КПК України.

Прохання сторони захисту в поданій апеляційній скарзі про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 - є декларативними та безпідставними, оскільки долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_7 можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Стороною захисту не наведено фактів та не долучено доказів, які очевидно та об`єктивно спростовували б версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру, а остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Не надано стороною захисту апеляційному суду і будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Переглядаючи рішення слідчого судді в частині визначеного розміру альтернативного запобіжного заходу, а саме застави, судова колегія бере до уваги те, що застава фактично є гарантією, що підозрюваний чи обвинувачений буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а суд має визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні (справа «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010), справа «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86)) .

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу обвинуваченого; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір застави взяв до уваги вищевказані положення, зокрема врахував обставини даного кримінального провадження, відомості, що характеризують особу підозрюваного, а також врахував інші фактичні обставини цього кримінального провадження та вважав за необхідне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 120 000 (сто двадцяти тисяч) гривень, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та не є завідомо непомірною.

Те, що визначена слідчим суддею застава в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, є помірною для підозрюваного підтверджується і копією квитанції № 38, яку було надано захисником в судовому засіданні апеляційного суду, згідно змісту якої вищевказану суму вже внесено заставодавцем - ОСОБА_13 за підозрюваного ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів апеляційного суду визначений розмір застави є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановленні слідчим суддею, і з існуванням яких погоджується апеляційний суд.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, будь-яким чином впливати на свідків, бажає встановити істину в даному кримінальному правопорушенні, має постійне місце проживання, а відтак до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінального правопорушення, за яким підозрюється останній, не є визначальними аргументами, які б давали можливість зменшити розмір визначеної судом першої інстанції застави.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень статтей 177-178 КПК України, статтей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними і її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, без змін.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 193, 194, 422, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2024 року, якою клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 17 червня 2024 року включно, із визначенням застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3