Справа № 135/135/24
Провадження № 1-кс/135/140/24
У Х В А Л А

іменем України

31.03.2024 року слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижин клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00153 від 10 серпня 2023 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин, Вінницької області, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2024 старший слідчий СВ ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з клопотанням, погодженим прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00153 від 10 серпня 2023 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00153 від 10 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В межах даного кримінального провадження 30.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 згідно ст.89 КК України рахується таким що немає судимості, однак раніше притягувався до відповідальності за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів. На даний час існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_5 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду, оскільки санкції інкримінованих йому статей вчинених злочинів є такими, що спроможні в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, тому думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

На даний час органом досудового розслідування продовжуються дії, спрямовані на пошук та фіксацію усіх доказів вчинення кримінального правопорушення, у тому числі документальних матеріалів, які містять інформацію про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Зокрема, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж було встановлено, що підозрюваний спілкується з певним колом осіб, з якими розрахунок здійснюється як у готівковій так і безготівковій формі. Органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій з метою зібрання інформації та підтвердження факту збуту наркотичних засобів ОСОБА_5 жителям м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області. Враховуючи вищевикладене перебуваючи на волі, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити дії направлені на знищення та приховування інформації, яка може містити сліди вчинення ним кримінальних правопорушень.

Також, ОСОБА_7 може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів для уникнення кримінальної відповідальності, так як підозрюваний може знати їх, оскільки свідки проживають неподалік місця проживання ОСОБА_5 . Також, враховуючи те, що ОСОБА_5 здійснює свою протиправну діяльність конспіративно, скритний та водночас хитрий, недовірливий, має обмежене коло знайомих, тому перебуваючи на волі він може вживати усіх заходів з метою встановлення особи свідка ОСОБА_8 , який є особою зі зміненими анкетними даними та після встановлення його, здійснювати вплив з метою зміни показів, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. На даному етапі судового розгляд не розпочатий, свідки не допитані судом, тому більш м`який запобіжний захід сприятиме впливу на свідків підозрюваним ОСОБА_5 .

Також, існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як тривалість вчинення вищевказаних злочинів вказує на систематичний характер неправомірних дій підозрюваного, що підтверджується протоколами про результати проведення негласних слідчих дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.12.2023 та від 11.03.2024, згідно яких ОСОБА_5 протягом значного часу спілкується з обмеженим колом осіб з метою збуту наркотичних засобів. Також зазначений ризик обґрунтовується тим, що у ОСОБА_5 є необхідність в отриманні доходів, для забезпечення життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки він не працевлаштований, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має.

З урахуванням наведеного, слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовуючи тим, що підозрюваний ОСОБА_5 є наркоманом і перебуває на замісній терапії, у зв`язку з чим отримує в лікарні таблетки метадону, частину з яких вживав самостійно, а залишки метадону продавав. ОСОБА_5 хворіє на цироз печені, має власне житло, де проживає з цивільною дружиною, характеризується позитивно, має непрацездатну матір. За таких обставин, вважають можливим застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думки учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00153 від 10 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на зберігання з метою збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місце, у невстановленої особи придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, що міститься у таблетках білого кольору.

У подальшому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що придбані ним таблетки містять у складі метадон, який є наркотичним засобом умисно, незаконно, з метою подальшого збуту залишив зберігати зазначений наркотичний засіб за місцем свого проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , власником якої він являється.

Після чого, 26.01.2024 близько 09.00 години в АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , попередньо домовився із ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 200 гривень, які ОСОБА_9 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_5 збути останньому наркотичний засіб.

Так, 26.01.2024 близько 10 години 15 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зустрілися неподалік буд. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 прозорий целофановий згорток із вмістом однієї таблетки білого кольору, масою 0,5014 г, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0224 г, за що отримав грошові кошти в сумі 200 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 реалізовуючи свою протиправну діяльність по збуту наркотичних засобів, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці придбавнаркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», що міститься у таблетках білого кольору та незаконно, з метою подальшого збуту почав зберігати його за місцем проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , власником якої він являється.

У подальшому 29.03.2024 близько 09.00 години в АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , попередньо домовився із ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 600 гривень, які ОСОБА_9 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_5 збути останньому наркотичний засіб.

Після чого, 29.03.2024 близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_8 та

ОСОБА_5 зустрілися біля буд. АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 паперовий згорток сірого кольору, всередині якого знаходились три таблетки білого кольору, одна з яких має масу 0,5100 г та містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0223 г, за що отримав грошові кошти в сумі 600 гривень.

30.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Слідчим у клопотанні та доданих документах, та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.307 КК України, а саме:

-протоколом про результати проведення негласних слідчих дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_5 неодноразово спілкувався з покупцями щодо продажу наркотичних засобів;

-протоколом огляду та вручення від 26.01.2024 відповідно до якого особі зі зміненими анкетними даними вручено грошові кошти для придбання таблетки із вмістом наркотичного засобу метадон;

-протоколом огляду від 26.01.2024 відповідно до якого особа зі зміненими анкетними даними видала працівникам поліції таблетку, яку придбала у ОСОБА_5

-протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 26.01.2024 відповідно до якого особа зі зміненими анкетними даними придбала у ОСОБА_7 за кошти в сумі 200 грн. одну таблетку, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які були залучені в якості понятих під час проведення закупки наркотичного засобу у ОСОБА_5 ;

-висновком експерта №СЕ-19/102-24/1732-НЗПРАП від 31.01.2024 відповідно до якого в одній таблетці міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон;

-протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 неодноразово спілкувався з покупцями щодо продажу наркотичних засобів;

-протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю особи від 13.03.2024, відповідно до якого зафіксовано факт збуту ОСОБА_5 таблетки із вмістом наркотичного засобу 26.01.2024;

-протоколом огляду та вручення від 29.03.2024 відповідно до якого особі зі зміненими анкетними даними вручено грошові кошти для придбання таблеток із вмістом наркотичного засобу метадон;

-протоколом огляду від 29.03.2024 відповідно до якого особа зі зміненими анкетними даними видала працівникам поліції 3 таблетки, які придбала у ОСОБА_5 ;

-висновком експерта № СЕ-19/102-24/6193-НЗПРАП від 30.03.2024 відповідно до якого в одній таблетці міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон;

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити злочин, оскільки підтверджується наданими стороною обвинувачення матеріалами, детальний перелік яких міститься у клопотанні, та долученими до нього доказами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.307 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до відповідальності за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, але в силу ст.89 КК України судимості погашені, має постійне місце проживання, характеризується задовільно, офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, не одружений, проживає у цивільному шлюбі, дітей або інших осіб на утриманні не має, перебуває на обліку лікаря-нарколога як наркозалежна особа, що свідчить про відсутність стримуючих ОСОБА_12 факторів.

Вищевикладені обставини, а також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та покарання, яке йому загрожує, у своїй сукупності свідчать про суспільну небезпечність цієї особи та дозволяє стверджувати про наявність ризиків, передбачених пп.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути можливого покарання; знищення, приховування або спотворення будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому з кримінальному провадженні, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя вважає, що встановлені ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допрошені свідки:

- ОСОБА_13 , яка є матір`ю підозрюваного ОСОБА_5 , та пояснила, що з підозрюваним проживає окремо, свого сина характеризує позитивно. У неї захворювання серця, син ОСОБА_5 їй допомагає. Син хворіє на цироз печені, є наркозалежною особою, не працює, живе на її пенсію;

- ОСОБА_14 , яка пояснила, що тривалий час проживає з підозрюваним ОСОБА_5 у цивільному шлюбі в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , дітей не мають. Характеризує ОСОБА_5 позитивно. ОСОБА_5 хворіє на цироз печені, тому не вживає алкоголь, але є наркоманом, не працює, матеріально їх сім`ї допомагають батьки;

- ОСОБА_15 , яка пояснила, що є рідною тіткою підозрюваного ОСОБА_5 , характеризує останнього позитивно. Їй відомо, що ОСОБА_5 є наркоманом і отримує в лікарні ліки, проживає у цивільному шлюбі, має матір похилого віку, якій постійно допомагає;

- ОСОБА_16 , яка пояснила, що підозрюваний ОСОБА_5 є двоюрідним братом її чоловіка. Вона з чоловіком постійно спілкується з ОСОБА_5 , ходять до нього в гості. Їй відомо, що ОСОБА_5 як наркозалежна особа, перебуває на замісній терапії, проживає у цивільному шлюбі, допомагає матері похилого віку.

Суд вважає доводи сторони захисту про можливість уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сумнівними з огляду на конкретні обставини справи та особу обвинуваченого. При дослідженні питання щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує, що стороною захисту не надано об`єктивних і достатніх доказів про наявність тяжких захворювань у підозрюваного та неможливість за станом здоров`я його утримання в місцях попереднього ув`язнення.Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має хвору матір похилого віку, не беруться до уваги, оскільки як встановлено в судовому засіданні матір підозрюваного ОСОБА_13 проживає окремо від сина, ОСОБА_5 не має власних джерел доходів та проживає за рахунок її пенсії. Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, а також позитивну характеристику його родичів не спростовує наявності ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні.

Таким чином, на підставі ст.ст.177, 178, 194 КПК України, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину підозрюваним ОСОБА_5 , тяжкість покарання яке йому загрожує у разі визнання винним, віку, даних про його особу, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно положень ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Оскільки ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч.4 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, з умовою достатньої гарантії виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи наведене, при визначенні розміру застави суд, беручи до уваги суспільну небезпеку злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу, його матеріальний стан, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до висновку про визначення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 гривень.

Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, суд вбачає за необхідне зазначити, що в разі внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 травня 2024 року включно.

Визначити розмір застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60 560,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним застави у розмірі, визначеному судом.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 02.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1