Справа № 352/1229/24
Провадження № 1-кп/352/187/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000030 від 23.03.2024 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Тисмениця Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, виключеного з військового обліку військовозобов`язаних, депутатом не обирався, судимого 29.06.2017 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, 11.09.2019 ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області скасовано іспитовий строк і направлено в місця позбавлення волі на строк 5 років, 15.06.2023 звільнений умовно-достроково від відбування покарання на строк 1 рік 6 місяців 11 днів.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області 29.06.2017 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки. 11.09.2019 ухвалою Тисменицького районного суду скасований іспитовий строк і направлено в місця позбавлення волі на строк п`ять років та 15.06.2023 звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців 11 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період не знятої та не погашеної судимості вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 ОСОБА_3 звільнений умовно-достроково із місць позбавлення волі та ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.06.2023 йому встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік із наступними обмеженнями: знаходитись щоденно за місцем проживання з 22:00 години до 06:00 години; заборона відвідувати ресторани, кафе, бари; заборона виїзду за межі адміністративного району без дозволу органів Національної поліції, а також встановлено обов`язок реєструватись в органах Національної поліції чотири рази на місяць.

08 серпня 2023 року старшим дільничним офіцером поліції відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , ознайомлено ОСОБА_3 з ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2023 про встановлення щодо нього адміністративного нагляду.

Одночасно з оголошенням вказаної ухвали суду, ОСОБА_3 під розписку зобов`язано прибувати на реєстрацію до відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в області 4 рази на місяць (кожної п`ятниці) та попереджено про кримінальну відповідальність за порушенням правил адміністративного нагляду.

Водночас, ОСОБА_3 , маючи умисел на порушення адміністративного нагляду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою ухилення від адміністративного нагляду в період часу з 09.03.2024 по 05.04.2024 самовільно, без дозволу відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в області чи поважних причин залишив місце свого проживання по АДРЕСА_2 , яке йому було заборонено покидати з 22.00 год. до 06.00 год., чим ухилився від адміністративного нагляду.

Також, у вказаний період, а саме 15.03.2024, 22.03.2024, 29.03.2024 та 05.04.2024 ОСОБА_3 , порушуючи обмеження встановлені ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2023, не з`явився на реєстрацію у відділення поліції № 1 ( АДРЕСА_3 .

Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 18.04.2024 до Тисменицького районного суд Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_5 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

2.2. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.3. Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

3.2. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Обираючи вид та строк (розмір) покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_3 раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення від час умовно-дострокового звільнення, має постійне місце проживання, середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» за №6118 від 09.04.2024 за амбулаторною допомогою не звертався, амбулаторну допомогу не отримує.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України.

При цьому суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_3 діяння є продовжуваним кримінальним правопорушенням, яке є закінченим з моменту вчинення останнього злочинного діяння, тобто 05.04.2024 року.

Відтак, на час вчинення кримінального правопорушення за ст. 395 КК України санкцією даної норми було передбачено два види альтернативних покарань: у виді штрафу або обмеженням волі.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, враховуючи наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, відсутність у суду відомостей щодо наявності у ОСОБА_3 сталого матеріального доходу, та те, що останній вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ст.395 КК України, а саме у виді обмеження волі строком на 1 рік, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Окрім того, як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Враховуючи вказане, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом складання невідбутих покарань за попереднім вироком, до покарання ОСОБА_3 у виді 1 року обмеження волі, що відповідає 6 місяцям позбавлення волі, слід частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 1 місяця позбавлення волі.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_3 , за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, слід визначити у виді 7 місяців позбавлення волі.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

5.2. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

5.3. Витрати на проведення експертиз відсутні.

5.4. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі статей 71 та 72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком суду у виді 1 (одного) року обмеження волі, що відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.06.2017 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначивши йому за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: справу адміністративного нагляду на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1