Справа № 760/6192/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0000043 від 19.03.2022 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнобиль Київської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, дітей не має, з незакінченою вищою освітою, раніше не судимий

у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 114-2 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У період часу з 25.02.2022 по 30.03.2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, територія смт. Димер Вишгородського району Київської області знаходилась під окупацією, тобто фактично перебувала під владою армії російської федерації.

В зазначений період часу, представники окупаційної армії російської федерації, діючи в порушення законодавства України, вживали заходів зі встановлення на тимчасово окупованій території смт. Димер окупаційної (підконтрольної) адміністрації з метою повного контролю жителів місцевої громади. В той же період часу, переконавшись у лояльності ОСОБА_7 до окупаційної російської влади та готовність до співпраці, запропонували йому очолити новостворену окупаційними військами російської федерації владу, а саме добровільно зайняти посаду голови Димерської селищної ради.

Так, 10.03.2022 в умовах запровадженого на всій території України воєнного стану, громадянин України ОСОБА_7 , проживаючи та фактично знаходячись в смт. Димер Вишгородського району Київської області, розуміючи, що внаслідок збройної агресії російської федерації територія вказаного населеного пункту окупована російською армією, діючи умисно, достовірно знаючи, що єдиними органами влади та управління є законно обрані, в порядку передбаченому законодавством України громадяни, добровільно надав представникам окупаційної армії російської федерації згоду на його фактичне призначення на посаду голови Димерської селищної ради, тобто добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій армією Російської Федерації території смт. Димер.

В подальшому, представники окупаційної армії російської федерації, організували примусове зібрання мешканців смт. Димер для так званої видачі гуманітарної допомоги. Під час даного зібрання ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що виразилось добровільному зайнятті посади в окупаційній адміністрації армії держави-агресора та в порушенні чинного законодавства України, що регламентує порядок обрання та/або призначення на посади в органах місцевого самоврядування, а саме в порушення ч. 1 ст. 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій надавав окупаційній адміністрації армії Російської Федерації допомогу в протиправному установлені влади на тимчасово окуповані території смт. Димер.

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово особисто повідомляв мешканцям смт. Димер про те, що він добровільно зайняв посаду голови Димерської селищної ради за підтримки російських військових, та закликав жителів сприяти в допомозі йому та російським військовим.

При цьому, окупаційною адміністрацією армії російської федерації ОСОБА_7 надано право виконувати на своїй посаді адміністративно-господарські та організаційно розпорядчі функції.

Далі, з моменту призначення та по 30.03.2022, ОСОБА_7 здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, добровільно перебуваючи на посаді голови тимчасово окупованої території Димерської селищної ради, а саме: здійснював підбір кадрів серед місцевих жителів смт. Димер для незаконної співпраці зі збройними силами Російської Федерації та для виконання роботи у якості робітників в незаконно створеному органі влади, зокрема шукав бухгалтера, організовував роздачу гуманітарної допомоги та продовольства від російських військових жителям смт. Димер,

Окрім того, ОСОБА_7 зайняв приміщення (кабінет) в адміністративній будівлі Димерської селищної ради (за адресою: смт. Димер, вул. Соборна, 19), де облаштував своє робоче місце та здійснював прийом мешканців смт. Димер, водночас у вказаному кабінеті зберігав матеріали, передані йому російськими військовими (газети з пропагандою збройної агресії російської федерації проти України - «Комсомольская правда» та «Красная звезда»), які особисто роздавав мешканцям смт. Димер.

Водночас, ОСОБА_7 планував розвиток благоустрою смт. Димер за рахунок співпраці з російською федерацією.

У період незаконного перебування на посаді голови Димерської селищної ради, ОСОБА_7 постійно опирався на підтримку російських військових, вирішуючи питання, які виникали в ході виконання ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій (пошуку місцевими жителями осіб, які потрапили в полон до російських військових, поховання померлих, ремонтних робіт газопроводу).

Крім того, в період часу з 25.02.2022 по 30.03.2022 перебуваючи в смт. Димер, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан та підтримуючись проросійських поглядів надавав допомогу та підтримку російським військовим під час тимчасової окупації останніми смт. Димер, зокрема інформацію щодо розташування особового складу Збройних Сил України, яка не була офіційно розміщена у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України.

Обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та суду пояснив, що є мешканцем смт. Димер, у якому проживав до початку події повномасштабного вторгнення рф на територію України. 26-27 лютого 2022 р. почалася окупація Димера військами рф. Поліції не було, магазини не працювали, в Димері були російські військові.

З росіянами він, дійсно, спілкувався коли отримував гуманітарну допомогу. Це було приблизно 15 березня 2022 р. Гуманітарну допомогу видавали російські військові, це були російські та білоруські продукти. Обвинувачений роздавав цю допомогу мешканцям, деякі з мешканців йому в цьому допомагали.

Коли в Димері вибухом розірвало газову трубу, то він підійшов до російських військових щоб вирішити дану проблему, вони сказали: «Приводь газовиків», що він і зробив з метою ремонту труби. Газовик трубу перекрив.

В приміщенні селищної ради, а саме: в кабінеті голови, перебував разом із працівниками Червоного хреста та депутатами, заходив туди рази 3-4. Допомагав Червоному хресту, однак електриків та помічників не шукав. Військові рф також іноді заходили до приміщень селищної ради. В кабінеті голови знаходились російські газети, але обвинувачений їх туди не клав, просто взяв декілька газет, почитати. Знає командира з позивним « ОСОБА_9 », однак дана особа обвинуваченому очолити селищну раду смт. Димер пропонувала.

Крім того, обвинувачений зазначив, що, дійсно, давав інтерв`ю російському каналу, в якому коментував поточні події в селищі.

Вказав, що не повідомляв російських військових про те, де знаходилася українська військова техніка, лінію фронту не перетинав.

Разом з тим, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується зібраними в провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , що працював директором Литвинівської ЗОШ Димерської селищної ради в с. Литвинівка суду показав, що на час вторгнення був командиром швидкого реагування товариства Червоного хреста України. На момент окупації смт. Димер був у формі Червоного хреста та мав відповідне посвідчення. Виконуючи свої обов`язки організував в селі Демидів пункт Червоного хреста.

Далі свідок пояснив, що 18 березня 2022 року дізнався про те, що в Димерську селищну раду призначений новий голова - ОСОБА_7 19 березня 2022 р. російські військові із 83 ОШБр (м. Усурійськ) запросили його до селищної ради для знайомства, як вони виразилися, із новим мером. Коли свідок зайшов до кабінету голови селищної ради, там на робочому місці голови сидів ОСОБА_11 , який поводив себе так, як ніби він має право на цю посаду. Обвинувачений розповів свідку про плани організації життя в населеному пункті, повідомив, що буде призначати старших на місцях. При чому ОСОБА_7 спілкувався із російськими військовими вільно без примусу.

Після даного знайомства свідок був у цьому кабінеті ще мінімум три рази, там завжди був ОСОБА_7 .. Приїжджав по різних питаннях, зокрема щодо звільнення полонених волонтерів, а ОСОБА_7 йому організовував зустрічі із російськими солдатами.

На приміщенні селищної ради українського прапору вже не було.

Крім того, свідок вказав, що бачив ОСОБА_7 як той давав якесь інтерв`ю коли російські військові роздавали гуманітарну допомогу.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що під час окупації с. Глібівка його зупинили росіяни біля будинку культури та запропонували бути головою села. Він відмовився та доповів щодо цієї ситуації в поліцію. Поліцейські йому сказали, щоб він з`їздив в Димер та поспілкувався із ОСОБА_7 , бо була інформація, що ОСОБА_7 працює на росіян. Тоді свідок попросив свого товариша ОСОБА_13 з`їздити в Димер та все з`ясувати. Після того як ОСОБА_14 повернувся, він повідомив свідка, що головним в Димері росіяни поставили ОСОБА_7 . Через деякий час свідок сам поїхав до даного населеного пункту, зайшов в селищну раду та побачив там обвинуваченого. ОСОБА_7 там був старшим, про те що він головний в Димері казали всі люди. ОСОБА_7 запропонував йому гуманітарну допомогу та російські газети. Від газет він відмовився.

Свідок ОСОБА_15 суду також показала, що коли в смт. Димер зайшли росіяни, головним в селищі став ОСОБА_7 . Її знайомий сказав, щоб вона зайшла в кабінет до голови селищної ради. Коли вона прийшла до даного кабінету, там був ОСОБА_7 . Він повідомив їй, що тепер на території смт. Димер будуть російські гроші, України тут більше не буде, а буде росія. ОСОБА_11 також казав місцевим, що росіяни поставили його головою села, він тепер займає цю посаду, а тому із усіх питань треба звертатися до нього, а також роздавав російську гуманітарну допомогу.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що бачив обвинуваченого ОСОБА_7 біля а.м. «Урал» збройних сил рф. ОСОБА_7 там роздавав газету «Комсомольская правда». Свідок зазначив, що військові рф обрали ОСОБА_7 головою селища. ОСОБА_7 розповідав мешканцям, що все буде добре, що військові рф нікому зла не бажають, казав, що всім допоможуть. Свідок також повідомив, що легітимний сільській голова ОСОБА_30 також допомагав мешканцям громади.

Свідок ОСОБА_17 суду також повідомив, що військові рф призначили ОСОБА_7 головою Димера. Про це говорили всі люди в селищі. Свідок перебував в смт. до 23 березня 2023 р. та бачив ОСОБА_7 біля будинку культури.

Військові рф відібрали у свідка два автомобілі, а його самого взяли в полон. Коли був в полоні, то чув як військові рф говорили, що ОСОБА_7 надав росіянам інформацію про розташування Збройних сил України в селі Лютіж і що це треба перевірити. Свідок також зазначив, що роздачею гуманітарної допомоги займався також чинний голова селищної ради ОСОБА_30, у якого він цю допомогу і отримував. До тих, хто роздавав російську гуманітарну допомогу він не підходив та нічого він них не отримував.

Свідок ОСОБА_18 , що працює головним бухгалтером Димерської селищної ради суду вказала, що чула від односельців, що росіяни хочуть обрати нову владу в особі ОСОБА_7 . Потім їй повідомили, що двері в приміщенні селищної ради зламані і вона відкрита. Дізнавшись про це, свідок вирішила забрати свої особисті речі та прийшовши до приміщення селищної ради побачила ОСОБА_7 , який був у кабінеті голови. Також в приміщенні селищної ради періодично перебували і російські військові. ОСОБА_7 запропонував їй розпочати працювати, однак вона не погодилася. Вона сприймала його як самопризначеного селищного голову. Крім того, приблизно 15 березня 2022 р. ОСОБА_7 до неї звертався з тим, що вона має вийти на роботу та працювати.

Свідок також повідомила суд, що чула від людей про те, що ОСОБА_7 роздавав російські газети в Димері та бачила в інтернеті його відео.

Свідок ОСОБА_19 , що працює в Київоблгазі, суду повідомив, що ОСОБА_7 знає давно, оскільки вони проживають недалеко один від одного. Коли росіяни зайшли в Димер ОСОБА_7 перебував в селищній раді.

18 березня 2022 р. ОСОБА_7 приїхав до нього із ОСОБА_20 та просив відремонтувати газові труби в ОСОБА_21 та Димері. Згодом, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_20 забрав його з дому власною машиною та привіз до селищної ради, де розмовляв з російськими військовими. Третій раз, в той день, коли росіяни виходили з Димера, ОСОБА_7 привіз його до перерваного газопроводу, щоб перекрити його.

Свідок суду повідомив, що ОСОБА_7 керував в селищній раді та чув, що росіяни його поставили керувати селом. Бачив ОСОБА_7 поруч із російськими солдатами, з якими останній домовлявся про те щоб їх пропускали через блокпости.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що з початку війни і до виходу російських військ із Димера 30.03.2022 була в селищі. Певний час місцева влада перебувала в населеному пункті, потім зникла. З ОСОБА_7 познайомилася коли той роздавав гуманітарну допомогу, оскільки їй не було що їсти. Вказала, що гуманітарну допомогу роздавали також і українські волонтери. Не чула такого, щоб хтось представляв ОСОБА_7 як нового голову селищної ради. Гуманітарна допомога, яку роздавав ОСОБА_11 була з написами російською мовою.

Свідок ОСОБА_23 вказала, що під час російської окупації Димеру була велика проблема із продуктами харчування. 13.03.2022 вони з чоловіком пішли по гуманітарну допомогу та в черзі почули, що ОСОБА_7 розвозив таку допомогу мешканцям. Після того також бачила, що ОСОБА_7 роздавав людям гуманітарну допомогу, однак не чула, щоб він агітував за росію. На будинку селищної ради висів український прапор.

Свідок ОСОБА_25 зазначила, що під час окупації Димеру місцевої влади в ньому не було, їжі також не було. Від людей дізналася, що біля Комунхозу роздають продуктові пайки. Цим займався ОСОБА_7 . На пакуванні продуктів були написи російською та англійською мовами. На будинку селищної ради висів український прапор. Крім ОСОБА_7 ще багато хто роздавав гуманітарну допомогу.

Свідок ОСОБА_26 , що є матір`ю обвинуваченого, суду показала, що ОСОБА_7 весь час був вдома. Місцевої влади в Димері не було, працював лише Червоний хрест. Свідок зазначила, що не знає про те, щоб створювалися органи окупаційної влади. ОСОБА_7 допомагав людям харчами, ховав померлих, займався ремонтом газогону. Не чула, щоб її сина призначили головою селищної ради. Сама вона також отримувала гуманітарну допомогу біля Комунгоспу із написами російською мовою на пакетах.

Свідок ОСОБА_27 повідомив, що коли дізнався, що відбувається роздача гуманітарної допомоги, він вирішив її отримати. Вони з дружиною прийшли до Комунгоспу, де вистроїлася черга та в черзі вони почули, що ОСОБА_7 роздає гуманітарну допомогу. Коли вони прийшли на те місце, то побачили ОСОБА_7 який роздавав продукти та допомагав їх розвозити. Не чув, щоб ОСОБА_7 був причетний до формування нових органів влади. На будинку селищної ради висів український прапор.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що 24 лютого 2022 р. до Димеру увійшли російські військові, української влади не було. Людям була потрібна допомога. Вони разом із ОСОБА_7 допомагали людям чим могли. Не чув, щоб хтось називав себе представником окупаційної адміністрації рф. Вони із обвинуваченим ніяких функцій влади не виконували, а просто домовлялися із росіянами про допомогу в складі Червоного хреста, хоч і не являлися його членами. Свідок вказав, що ОСОБА_7 кабінет голови селищної ради не займав, ОСОБА_7 йому особисто ніяких доручень не давав. Ніяких нарад не проводив. На приміщенні селищної ради висів український прапор.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується також письмовими доказами:

1) даними протоколу обшуку приміщення в адміністративній будівлі Димерської селищної ради (за адресою: смт. Димер, вул. Соборна, 19) від 03 квітня 2022 р. в ході якого, зокрема, було вилучено 60 примірників газети «Красная звезда», 90 примірників газети «Комсомольская правда» (Т.1, а с. 140-145);

2) даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2022 р. за участі свідка ОСОБА_15 яка впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, що давав інтерв`ю військовим рф (Т.1, а.с. 146-148);

3) даними протоколу огляду від 05 квітня 2022 р., в ході якого були оглянуті речі, вилучені під час обшуку в адміністративній будівлі Димерської селищної ради, зокрема 60 примірників газети «Красная звезда», 90 примірників газети «Комсомольская правда» (Т.1, а.с. 149-181);

4) даними протоколу огляду від 14 квітня 2022 р. відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», та переглянутим під час судового розгляду відеозаписом, виходячи із змісту яких на фоні роздачі цивільному населенню продуктів російськими військовими, обвинувачений ОСОБА_7 в сюжеті російського телеканалу ІНФОРМАЦІЯ_2 виголошує наступний текст: «...-никакой агрессии не проявляют к местному населению, помогают, привозят гуманитарную помощь. Так же как бьі вьідают топливо, дизель, бензин для обработки огородов, населению как бьі бьіло чем заняться. Стараются создавать какие-то рабочие места. Так что не верьте украинским СМИ. Как бьі русские военньіе настроеньі не вороже, как бьі к ним нормально можно подходить и решать любьіе вопросьі. Так что не бойтесь, вилазьте из подвалов и разговаривайте с людьми и не бойтесь приходить за допомогой, как бьі все есть детское питание, олия, гречка...» (Т.1, а.с. 183);

5) даними протоколу огляду від 31 березня 2022 р. відеозапису, що розміщений на сторінці соціальної групи «ІНФОРМАЦІЯ_4», виходячи із змісту якого події відбуваються за адресою: Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Бударіна, 5 поблизу магазину «Фора». Це той самий відеозапис, того ж самого змісту, де обвинувачений ОСОБА_7 на фоні роздачі цивільному населенню продуктів російськими військовими, виголошує той самий текст: «...-никакой агрессии не проявляют к местному населению, помогают, привозят гуманитарную помощь. Так же как бьі вьідают топливо, дизель, бензин для обработки огородов, населению как бьі бьіло чем заняться. Стараются создавать какие-то рабочие места. Так что не верьте украинским СМИ. Как бьі русские военньіе настроеньі не вороже, как бьі к ним нормально можно подходить и решать любьіе вопросьі. Так что не бойтесь, вилазьте из подвалов и разговаривайте с людьми и не бойтесь приходить за допомогой, как бьі все есть детское питание, олия, гречка...» (Т.1, а.с. 186-189);

6) Даними листа Димерського селищного голови ОСОБА_31 від 20.05.2022, виходячи із змісту якого, селище Димер перебувало під окупацією військовими російської федерації в період з 25 лютого по 30 березня 2022 р. (Т.1, а.с.190).

Дані докази суд визнає належними та допустимими, оскільки всі вони отримані відповідно до вимог закону та беззаперечно доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки його вина повністю підтверджується показаннями свідків та зібраними під час судового розгляду доказами.

Так свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 суду однозначно показали, що обвинувачений ОСОБА_7 під час окупації смт. Димер був призначений окупаційною владою головою села. Причому свідок ОСОБА_15 вказала суду, що обвинувачений ОСОБА_7 сам казав місцевим мешканцем, що російські військові його поставили головою села, а тому з усіх питань треба звертатися до нього.

Як зазначили свідки, обвинувачений ОСОБА_7 постійно перебував на робочому місті голови селищної ради, проводив зустрічі, роздавав агітаційні матеріали на підтримку збройної агресії. Свідок ОСОБА_10 вказав, що обвинувачений поводив себе так, як ніби він має право на цю посаду. Про те, що ОСОБА_7 поводив себе як голова селища і ця інформація була доведена до місцевого населення також зазначили і інші свідки.

Те, що обвинувачений очолив незаконно створений орган влади підтверджується, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_18 , яка працює бухгалтером в Димерській селищній раді. Свідок вказала, що ОСОБА_7 не один раз звертався до неї з приводу організації роботи даного органу, говорив про те, що пора починати працювати в ньому, однак вона відмовилася.

Перебуваючи на посаді керівника незаконно створеного органу влади ОСОБА_7 виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. Так, як зазначає свідок ОСОБА_29 , ОСОБА_7 розглядав його звернення щодо звільнення полонених волонтерів, організовував зустрічі із російськими військовими.

Обвинувачений розповідав свідку ОСОБА_10 про плани організації життя в Димері, повідомив, що буде призначати старших на місцях, що також свідчить про його подальші плани здійснення благоустрою та виконання інших організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на незаконній посаді. При чому ОСОБА_7 вільно спілкувався із російськими військовими, як про це зазначають свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Даний факт, в сукупності із іншими, свідчить про те, що російські військові також сприймали обвинуваченого, як особу, яка наділена відповідною компетенцією.

Крім того, як зазначають всі допитані під час судового розгляду свідки, обвинувачений ОСОБА_7 займався видачею населенню російської гуманітарної допомоги. Суд встановив, що цю допомогу він міг отримати тільки від російських солдат, оскільки, як зазначали свідки, написи на ній були російською мовою. Таким чином, суд вважає підтвердженим той факт, що обвинувачений роздавав допомогу від імені загарбницьких військ.

Суд відкидає той аргумент сторони захисту, що здійснюючи роздачу допомоги мешканцям села, ОСОБА_7 просто допомагав громаді, оскільки як випливає із показань свідків, діючий голова селищної ради ОСОБА_30 також роздавав гуманітарну допомогу, однак ні сам ОСОБА_7 , ні свідки не вказали, щоб останній допомагав голові в цьому.

Також, перебуваючи на посаді керівника незаконно створеного органу влади, ОСОБА_7 займався питанням ремонту газових труб, про що заявив свідок ОСОБА_19 , якого обвинувачений залучав до даних господарських робіт.

Про те, що обвинувачений поширював інформацію про розташування Збройних Сил України в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України суду повідомив свідок ОСОБА_17 , який перебуваючи в полоні чув, як військові рф говорили між собою, що ОСОБА_7 надав росіянам інформацію про розташування Збройних сил України в селі Лютіж і що це треба перевірити.

Допитані в судовому засіданні свідки захисту ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 також підтвердили факт роздачі російської гуманітарної допомоги обвинуваченим ОСОБА_7 , і їх показання не спростовують суті пред`явленого обвинувачення.

Не спростовують суті пред`явленого обвинувачення і докази, що були надані стороною захисту. Зокрема, факт наявності кримінального провадження, відомості щодо якого були внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_26 не може свідчити про наявність чи відсутність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, що здійснюється Солом`янським районним судом м. Києва.

Суд не вбачає процесуальних порушень під час здійснення досудового розслідування, як про це заявляла сторона захисту, оскільки під час його проведення відповідні органи діяли у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, отже суд не вбачає підстав для задоволення скарг на дії слідчих та прокурорів.

Суд не може покласти в основу вироку письмові показання свідків сторони захисту, які не були допитані в ході судового розгляду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, під час судового засідання встановлено, що ОСОБА_7 здійснював колабораційну діяльність, що виразилася у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Разом з тим, при формулюванні кваліфікації дій обвинуваченого за ч 3 ст. 114-1 Кримінального кодексу України, суд виключає посилання на ознаку «розміщення Міністерством оборони України та іншими уповноваженими органами», відповідно до редакції диспозиції норми ст. 114-1 Кримінального кодексу України, що діяла на момент вчинення інкримінованого правопорушення, що не впливає на кваліфікацію діянь ОСОБА_7 , оскільки ця ознака не є кваліфікуючою.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 поширював інформацію про розташування Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, така інформація не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, вчинивши це в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 114-2 КК України (в ред. станом на 27 березня 2022 р.).

Отже, в ході судового розгляду на підставі досліджених доказів, вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтвердилася. Під час судового розгляду були встановлені всі обставини, інкримінованих йому злочинів, а тому у суду не виникає сумнівів у його винуватості у їх вчиненні. Кваліфікація його діям дана правильно.

При формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд не включав до мотивувальної частини вироку обставини, що містились в обвинувальному акті, які, однак, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, що, разом з тим, не впливає на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів та їх кваліфікацію.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжким та особливо тяжким злочинами, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин провадження, віку, стану здоров`я, відношення до вчиненого обвинуваченого, який не бажає спокутувати свою провину, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому мінімальної міри покарання. Підстави для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Процесуальні витрати відсутні. Доля речових доказів по даному провадженню визначається виходячи з положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та органах місцевого самоврядування України на строк 15 років та з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та органах місцевого самоврядування України на строк 15 років та з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк затримання та попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком з розрахунку день за день, починаючи з 16 квітня 2022 р.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: 1) Газета «Красная звезда» № 28 від 16.03.2022, у 60-ти примірниках, на 6-ти аркушах кожна; 2) Газета «Комсомольська правда» за березень 2022 року, у 90 примірниках, на 8-ми аркушах кожна; 3) Аркуші паперу, на яких міститься рукописні записи, 4 шт.; 4) Тримач для SIM карти «Київстар» із № НОМЕР_1 ; 5) Картонне пакування із написом «Армия россии», всередині якого міститься продукти харчування; 6) Аркуш паперу на якому міститься напис «Гуманитарньій добровольческий корпус»; 7) Аркуші паперу, на яких міститься рукописні написи, 13 шт.; 8) Фото невстановленого чоловіка, роздруковане на аркуші формату А-4 - знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Головуючий

Судді