Справа № 947/8319/24
Провадження № 1-кс/947/3292/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000215 від 15.02.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодими, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, поліцейського-водія сектору логістики Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 15.02.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області НПУ № 795 о/с від 22.04.2022 року ОСОБА_4 було призначено на посаду поліцейського - водія сектору логістики ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, у спеціальному званні старший сержант поліції.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, який Указами Президента України № 133, 259, 341, 573, 757, 58, 254, 451, 734 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, (із змінами від 13 жовтня 2023 року № 1081) де вказано, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, керуючись злочинним умислом з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями та усуненням перешкод, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та керівництвом такими діями.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомив, що для досягнення кінцевої мети, що полягає у незаконному переправленні осіб через державний кордон України йому необхідне сприяння службової особи ДПСУ, яка виконує службові обов`язки на ділянці державного кордону України, де він планує здійснити незаконне переміщення осіб через державний кордон України.

Так, на початку лютого 2024 року ОСОБА_4 перебуваючи у м. Кодима Подільського району Одеської області познайомився з інспектором прикордонної служби першої категорії групи моніторингу і обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ДПСУ ОСОБА_7 , для досягнення мети щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний план, 12.02.2024 року приблизно о 19 год. 56 хв. ОСОБА_4 дотримуючись засобів конспірації та використовуючи мобільний месенджер «WhatsApp» з належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував на належний ОСОБА_7 номер мобільного телефону НОМЕР_3 .

В ході розмови ОСОБА_4 висловив ОСОБА_8 прохання посприяти йому у незаконному переправленню через державний кордон України військовозобов`язаних громадян України. За вказані дії ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 грошову винагороду, не вказуючи конкретну суму, зазначивши, що вона буде залежати від кількості незаконно переміщуваних осіб.

Після вказаного ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 зустрітися особисто для обговорення віх деталей та узгодження злочинного плану.

В подальшому, 23.02.2024 року приблизно о 12 год. 20 хв., діючи умисно та керуючись корисливим мотивом ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 у м. Одеса, за адресою: вул. Успенська, 1.

В ході зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що є діючим працівником Національної поліції України, а також повідомив про можливість систематичного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних осіб з метою «заробітку» грошових коштів, тобто з корисливих мотивів. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що він підшукує осіб, які мають на меті незаконно перетнути державний кордон України повідомив, що готовий надавати ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США за кожну незаконно переміщену особу через державний кордон України, також він повідомив, що сам отримує від кожної переправленої особи грошові кошти.

Продовжуючи вживати заходи для реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України з метою отримання грошових коштів, ОСОБА_4 озвучив ОСОБА_8 дії, які останній повинен здійснити для досягнення мети по незаконному переправленню осіб через державний кордон України, а саме повідомити ділянку державного кордону, де будуть відсутні військовослужбовці ДПСУ та інші особи, які можуть викрити протиправну діяльність та контролювати переміщення військовослужбовців ДПСУ у місці незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вказати час та точне місце.

В подальшому, о 18 годині 00 хвилин 26.02.2024 року ОСОБА_8 через мобільний додаток «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 зателефонував на належний ОСОБА_4 номер мобільного телефону НОМЕР_2 та повідомив, що на виконання раніше озвученого злочинного плану ОСОБА_4 є можливість перемістити осіб через державний кордон України, на що ОСОБА_4 повідомив, що він особисто доставить таких осіб до дільники державного кордону поблизу м. Кодима Подільського району Одеської області.

Продовжуючи свої злочинні дії 29.02.2024 року приблизно о 17 годині 14 хвилин ОСОБА_4 через мобільний додаток «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 застосовуючи заходи конспірації повідомив ОСОБА_8 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , повідомленням - «Привет есть футболист».

В подальшому 06.03.2024 року з метою виконання раніше обумовлених домовленостей ОСОБА_4 застосовуючи заходи конспірації через мобільний додаток «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 повідомив ОСОБА_8 про те, що «наявний футболіст» та з ним направляється на раніше обумовлене місце в АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 на автомобілі Mercedes-Benz, Е220 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , спільно з військовозобовязаною особою яку необхідно переправити через державний кордон України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув до АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 з метою подальшої організації незаконного переправлення військовозобовязаної особи - ОСОБА_9 через державний кордон України, та усунення перешкод перебуваючи в АДРЕСА_3 приблизно о 13 годині 59 хвилин 06.03.2024 року зустрівся з ОСОБА_8 , якому передав частину раніше обумовленої суми грошових коштів у вигляді 700 доларів США з метою незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України. В той же час ОСОБА_4 наказав ОСОБА_9 виконувати вказівки ОСОБА_8 , який буде вказувати йому на рух напрямку і час з метою перетину державного кордону України з Придністровською Республікою Молдова.

Після перетину державного кордону України та Придністровської Республіки Молдова ОСОБА_9 , згідно раніше обумовлених домовленостей, останній повинен перерахувати на криптовалютний гаманець ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 10000 доларів США за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив дії направлені на організацію, щодо незаконного переправлення особи чоловічої статі через державний кордон України, яким такий виїзд в період дії військового стану заборонено, поєднані з керівництвом такими діями, усуваючи перешкоди, з корисливих мотивів, тобто з метою отримання 10000 доларів США у криптовалюті від ОСОБА_9 .

За вказаних обставин, 06.03.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України та 07.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що виразилось у керівництві такими діями та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладені вище обставини слідчий за погодженням з прокурором звертається до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 166 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 502 648 гривень.

В судовому засіданні -

Прокурор оголосив клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити. Щодо розміру застави просив врахувати, що внаслідок протиправної діяльності підозрюваний мав намір отримати 10 000 доларів США.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, а ризики зазначені у клопотанні не доведені стороною обвинувачення та в їх обґрунтування не додано жодних доказів. Також зазначив, що розмір застави, який просить визначити підозрюваному сторона обвинуваченого є непомірним для його підзахисного. Просив відмовити у задоволенні клопотання, так як вважає його безпідставним та необґрунтованим та за умови обрання запобіжного заходу відносно його підзахисного обрати останньому запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Долучив у судовому засіданні письмове заперечення.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 06.03.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України та 07.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що виразилось у керівництві такими діями та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується: заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину від 15.02.2024 року, повідомленням про виявлення кримінального правопорушення ВВВБ по 2 Прикордонному загону ДПСУ від 15.02.2024 року, протоколом огляду телефону ОСОБА_7 від 15.02.2024 року, протоколом затримання ОСОБА_10 від 06.03.2024 року, протоколом огляду місця події від 06.03.2024 року, протоколом огляду грошових коштів від 06.03.2024 року, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 15.02.2024 року, 24.02.2024 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 06.03.2024 року та іншими доказами у сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину у випадку направлення обвинувального акту до суду, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, що суттєво збільшує ризик його втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також, при встановленні даного ризику, слідчий суддя виходить з того, що наразі ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що може бути фактором, який сприятиме останньому у залишенні території України та переховуванні від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що з метою конспірації підозрюваний ОСОБА_4 для спілкування використовував мобільні додатки, а тому останній може вжити заходи щодо видалення такого листування, перейменування контактів телефонної книги, так як на даний час не проведено огляд телефону та не накладено арешт на нього, а тому в рамках кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що стороною обвинувачення не зазначено яким чином підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадження та відповідно до наданих слідчому судді матеріалів підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано даних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_13 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України в умовах воєнного стану, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде безальтернативним для підозрюваного ОСОБА_4 , так як буде передбачати можливість внесення застави, визначеної слідчим суддею.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний ОСОБА_4 ) складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн. до 242 240 грн.).

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 166 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 502 648 гривень, посилаючись на те, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний повинен був отримати за протиправну діяльність 10 000 доларів США.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому, судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя за обставин інкримінованого підозрюваному злочину та з огляду на його майновий стан, прийшов до висновку, що застава у максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України здатна буде забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000215 від 15.02.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 04.05.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 04.05.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками в рамках кримінального провадження;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1