Справа №639/4027/20
Провадження№1-кп/639/56/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 06 квітня 2017 року за №0000674 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , маючи вищу юридичну освіту, будучи з 2011 по 2015 фізичною особою підприємцем (код ЄРДПОУ ), зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , основним видом господарської діяльності якої були продаж та установка виробів із металопластику, вхідних та міжкімнатних дверей, а також ремонт фасадів та балконів, використовуючи здобуті знання і досвід для вчинення протиправної діяльності, та, діючи з корисливих спонукань, з метою отримання незаконної матеріальної вигоди та особистого збагачення у шахрайський спосіб, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної із заволодінням грошовими коштами будь-кого із замовників під виглядом їх отримання як передоплати, буцімто за виконання замовлення, пов`язаного з

виконанням робіт, прикриваючись договірними відносинами щодо поставок та установлення виробів із металопластику, міжкімнатних дверей та ремонт балкону.

При цьому ОСОБА_4 , в тому числі, наприкінці вересня 2013 року, але не пізніше 24 вересня 2013 року, отримавши в ході телефонної розмови пропозицію від ОСОБА_5 щодо ремонту балкону, для досягнення своєї корисливої мети розробив злочинний план, пов`язаний з незаконним отриманням грошових коштів від останньої, розраховуючи на довіру з її боку, так як вона вже раніше була замовником, а він добросовісним виконавцем щодо заміни металопластикових вікна та міжкімнатних дверей.

У той же час ОСОБА_4 врахував той фактор, що між ним та ОСОБА_5 склалися довірливі стосунки, які базувалися на тому, що він раніше вже виконав її замовлення і тому сподівався вплинути на прийняття позитивного для себе рішення, та розраховував переконати ОСОБА_5 в щирості своїх намірів з тим, щоб викликати більшу довіру з її боку щодо отримання в якості передоплати грошових коштів, які не мав

наміру повертати.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 24.09.2013 у денний час доби, цілеспрямовано прибув до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час зустрічі ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, бажаючи отримати грошові кошти, попередньо уклавши того ж дня письмовий договір поставки продукції, але без наміру повернути отримані грошові кошти, запропонував ОСОБА_5 дати йому в якості передоплати грошові кошти в сумі 1500 гривень.

У відповідь ОСОБА_5 на вказану пропозицію ОСОБА_4 , перебуваючи під впливом обману, нічого не підозрюючи про його злочинний задум, та, цілком і повністю довіряючи останньому, передала йому грошові кошти в сумі 1500 гривень.

При цьому ОСОБА_4 , зорієнтувавшись, та, заздалегідь прорахувавши перспективу задуманого ним злочину, маючи достатні варіанти інтелектуального впливу на ОСОБА_5 ,, яка нічого не підозрювала про злочинність його наміру та повністю йому довіряла, отримавши від неї гроші, запевнив її в тому, що він гарантовано виконає взяті на себе обов`язки по ремонту балкону.

Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 у шахрайський спосіб шляхом обману та зловживання довірою.

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь грошові кошти потерпілої, не маючи наміру на виконання робіт щодо виконання робіт по ремонту балкону, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоду на суму 1500 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього, а саме за епізодом у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та зазначив, що своїм клопотанням останній надав згоду на закриття кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, наприкінці вересня 2013, але не пізніше 24 вересня 2013 року.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту - наприкінці вересня 2013, але не пізніше 24 вересня 2013 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився 3-х річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за епізодом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, тим самим надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження в частині за епізодом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України відносно нього з цих підстав. Така заява (згода) викладена ним письмово та підтверджена письмово в судовому засіданні.

В постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду України від 29.07.2021 у справі 552/5595/18 зазначено, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду обвинуваченого ОСОБА_4 на таке звільнення з огляду на те, що з моменту скоєння останнім кримінального проступку минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за епізодом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, п.1 ч.1 ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження і звільнення останнього від кримінальної відповідальності за епізодом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за епізодом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000674 від 06.04.2017 року за епізодом у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1