Справа №297/1374/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

у вигляді домашнього арешту

03 липня 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 10 січня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не судимого, громадянина України, -

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

встановив:

Слідча СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 10 січня 2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 10 січня 2024 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений слідством день, час та у невстановленому місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою незаконного збуту психотропних речовин та особистого збагачення, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину метамфетамін, яку у подальшому незаконно з метою збуту зберігав у себе вдома.

У подальшому 11.03.2023 ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного збуту психотропної речовини та особистого збагачення, запропонував ОСОБА_7 , який у встановленому законом порядку був залучений працівниками поліції до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, надіслати йому грошові кошти в сумі 1000 гривень через термінал на банківську картку № НОМЕР_1 , після чого наступного дня, 12.03.2024 отримає психотропну речовину.

12.03.2024 о 15 год. 57 хв. ОСОБА_8 прибув за вказівкою ОСОБА_4 за адресо: АДРЕСА_1 , де останній передав ОСОБА_8 згорток фольги, всередині якого знаходилась біла кристалічна речовина, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/107-24/3021-НЗПРАП від 18.03.2024 відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін, загальною вагою 0,0603 г.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин.

18 червня 2024 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних ними показів, і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Разом з тим, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, слідча просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту підтримав, з підстав зазначених в такому та пояснив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, який, у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Так, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Просив клопотання задоволити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, строком до 18 серпня 2024 року, включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив обставини пред`явленої підозри та щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак просив застосувати такий тільки в денну пору доби. Ствердив, що наміру ухилятися від слідства та суду не має. Разом з тим, додав, що бажає працевлаштуватися, оскільки має сім`ю та на утриманні малолітню дитину.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного.

Заслухавши думку учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали такого, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено, 10 січня 2024 рокувнесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0000014 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.

18 червня 2024 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 . ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Так, ОСОБА_4 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими в ході судового розгляду клопотання, зокрема: протоколом огляду покупця перед оперативною закупкою від 11.03.2024; протоколом вручення грошових коштів від 11.03.2024; протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки від 11.03.2024, протоколом огляду покупця перед оперативною закупкою від 12.03.2024, протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки від 12.03.2024, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 12.03.2024, протоколом за результатами проведення НСРД аудіо-, відео контролю особи від 30.04.2024, протоколом за результатами проведення НСРД візуальне спостереження за особою від 30.04.2024 та висновком експерта від 18.03.2024.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчої та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В ході розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя вважає, що існує ризик, щопідозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження та схиляти їх до зміни даних ними показів.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що існує ризик, щопідозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Крім того, останній, використовуючи свої зв`язки, може координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.

Аналогічним чином ОСОБА_4 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Так, на думку слідчого судді, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Однак, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту, оскільки останній буде позбавлений самостійного заробітку для забезпечення його особистих потреб та потреб його сім`ї та враховує, що такий має на утриманні малолітню дитину, а тому, вважає клопотання задоволити частково, та заборонити ОСОБА_4 залишати житло в період доби із 22:00 по 06:00 годину щодня.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Разом з тим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає покласти відносно останнього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду та носити електронний засіб контролю.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідноп. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців.

Враховуючи вищенавене, слідчий суддя вважає обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашього арешту в межах строку досудового розслідування, до 18 серпня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання слідчої СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 10 січня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ,- задоволити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, мешканця АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 18 серпня 2024 року, заборонивши останньому залишати житло за місцем його постійного проживаня, за адресоюАДРЕСА_1 у нічний час доби з 22:00 години по 06:00 годину щодня, з покладенням на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора Берегівської окружної прокуратури та суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 у нічний час доби з 22:00 години по 06:00 годину щодня без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) носити електронний засіб контролю.

Ухвала діє до 18 серпня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1