№1-кп/755/103/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003534від 10.10.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого неофіційно різноробочим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 25.12.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_6 , 29 вересня 2023 року, о 16 годині 38 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Сиваська, 1-А, у приміщенні магазину «Novus», де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (зі змінами), продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, тобто до 15 листопада 2023 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, перебуваючи в торговельній залі вказаного магазину, підійшов до візка для продуктів,всередині якого знаходився білий поліетиленовий пакет з товарами, які належать магазину «Novus», а саме: яйце з молочного шоколаду з іграшкою класичний Кіндер Сюрприз, 20 г,у кількості 59 шт., артикул 275380, закупівельною вартістю 2017,80 гривень; яйце з вафельними кульками, з молочним кремом і какао пасті з іграшкою Кіндер Джой, 20 г, у кількості 78 шт., артикул 4032, закупівельною вартістю 3,237 гривень, взявши до правої руки вищезазначений пакет та, не маючи наміру розраховуватись за вказаний товар, одразу вийшов з приміщення магазину «Novus» через вхід до його приміщення. Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_6 , зберігаючи при собі вищевказане майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Новус Україна» матеріального збитку на загальну суму 5254 гривні 80 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 4 ст. 185КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 29.09.2023 року він вчинив крадіжку товару з приміщення магазину «Novus» за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що розуміє, що його дії були умисними, обставини, зазначені в обвинувальному акті, а саме: місце, час, спосіб вчиненого правопорушення, відповідають дійсності, шкодує про вчинене та щиро кається. Крім того, пояснив, що таку значну кількість товару викрадав з метою продажу, що і в подальшому й зробив.

Зокрема, зазначив, що на даний час засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва та в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває також кримінальне провадження відносно нього за крадіжку.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: довідки вартості викраденого майна від 04.10.2023 року; постанови про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 17.10.2023 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного, особу обвинуваченого (25.12.2023 року засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, викладеної у постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

За вказаним вироком від 28.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 29.09.2023 року, тобто до ухвалення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2023 року.

За таких умов кожен із вказаних вироків, ухвалених стосовно ОСОБА_6 , має виконуватись самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2023 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: компакт-диск типу DVD-R диск «Alerus» білого кольору, ємністю 4.7 GB, 16 х, 120 min, з відеозаписами з камер спостереження від 29.09.2023 року, що розташовані в приміщенні магазину « Novus », що за адресою: м. Київ, вул. Сиваська, 1-А , що приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: