Справа № 201/3548/24
Провадження № 1-кс/201/1198/2024
УХВАЛА

26 березня 2024 року Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на бездіяльність прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра у кримінальному провадженні №0000526

установив:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на бездіяльність прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра у кримінальному провадженні №0000526, у якій представник просить суд: зобов`язати прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра - процесуального керівника у кримінальному провадженні надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0000526 представнику потерпілої юридичної особи ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» ОСОБА_2 .В обґрунтування поданої скарги представник зазначив, що у провадженні Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000526 від 30.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Представником за довіреністю ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подано до Центральної окружної прокуратури м. Дніпра клопотання про ознайомлення в приміщенні Центральної окружної прокуратури м. Дніпра з матеріалами кримінального провадження №0000526, яке зареєстроване прокуратурою за Вх.№2479-24 від 20.03.2024. Дане клопотання аргументовано тим, що 29.02.2024 подавалося слідчому у кримінальному провадженні - слідчому СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000526, яке на сьогоднішній день не розглянуто.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на його оскарження, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Главою 26 КПК України, прямо не визначена територіальна підсудність скарг, передбачених ст. 303 КПК України.

Разом з тим, за загальними положеннями КПК України, до розгляду скарг в порядку ст.303 КПК України застосовуються положення ч.2 ст.132 КПК України, відповідно до яких клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Така ж позиція щодо територіальної підсудності розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, викладена в Постанові Верховного суду від 30 липня 2021 року у справі 234/8753/21.

Так, Верховний суд зазначив, що оскільки судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Отже, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до системного аналізу пункту 18 частини 1 статті 3, частини 6 статті 9, частини 7 статті 100, частини 2 статті 132, частини 1 статті 184, частини 1 статті 192, частини 2 статті 199, частини 1 статті 201, частини 2 статті 234, частини 3 статті 244, частини 10 статті 290, частини 1 статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, рішення, дія або бездіяльність посадової особи якого оскаржується.

Тобто скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора має подаватися саме за фактичним місцезнаходженням органу досудового розслідування.

При цьому відповідно до статті 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3)підрозділидетективіворганів БюроекономічноїбезпекиУкраїни. Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б)органівбезпеки; в) органів Бюро економічної безпеки України; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, вбачається, що ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», звернулася зі скаргою на бездіяльність прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра у кримінальному провадженні №0000526, досудове розслідування якого здійснюється Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що територіально знаходиться у Шевченківському районі м.Дніпра.

Отже, орган досудового розслідування, яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000526, не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, а тому, дана скарга повинна подаватись до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що скарга подана з порушенням правил територіальної підсудності, тому, матеріали скарги необхідно повернути заявнику для звернення за належною територіальною підсудністю до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.

Зважаючи на викладене вище, слідчий суддя звертає увагу не те, що підсудність розгляду скарги визначається не за місцезнаходженням органу, що здійснює процесуальне керівництво, а за місцезнаходженням органу досудового розслідування, іншими словами - за підслідністю, з чого слідує, що скарги на дії та рішення процесуальних керівників у кримінальному провадженні не залежно від їх місцезнаходження, має розглядати слідчий суддя того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а не орган процесуального керівництва.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 304 КПК України копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами

З урахуванням того, що скарга не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, оскільки орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції даного суду, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги заявникові.

При цьому відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на бездіяльність прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра у кримінальному провадженні №0000526 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1