Справа № 296/5915/24
Вирок

Іменем України

04 липня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001420 від 09.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2024 близько 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебувала на парковці поблизу магазину «АТБ», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 100, де на асфальті помітила платіжну картку (з безконтактною технологією проведення платежів), емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаної банківської картки з метою подальшого викрадення грошових коштів з карткового рахунку банківської картки шляхом розрахунку за товар.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , впевнившись в тому, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, усвідомлюючи те, що банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, взяла зазначену пластикову платіжну банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 та яка згідно Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні послуги», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про банки та банківську діяльність», і примітки до ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, та таким чином викрала її, переслідуючи при цьому корисливий мотив.

Викравши у вказаний спосіб зазначену платіжну картку, ОСОБА_5 не вчинила жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, покинула місце вчинення проступку та пішла в сторону найближчого магазину.

Цього ж дня у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів зі банківської картки АТ АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки, встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, протиправно, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену платіжну картку, розпорядившись нею на власний розсуд, ОСОБА_5 , 08.05.2024 о 14 год. 06 хв. шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 , двома транзакціями, здійснила покупки в магазині ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 100, на загальну суму 804 гривні 64 копійки.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 08.05.2024 в період часу з 16 год. 48 хв. по 17 год. 13 хв. шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 , трьома транзакціями, здійснила покупки в магазині ТОВ «АТБ-Маркет», що за адресою: Житомирський район, Житомирська область, с. Зарічани, шосе Бердичівське, 2 1 256 гривень 51 копійка.

Окрім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 09.05.2024 о 10 год. 44 хв. шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_6 , намагалась здійснити покупку в магазині «ТОВ Епіцентр-К», що за адресою: м. Житомир, Київське шосе, 4/2, на загальну суму 495 гривні 00 копійки, однак вказані дії довести до кінця останній не вдалося, оскільки на той момент вищевказана банківська карта вже була заблокована ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 своїми незаконними діями завдала ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2061 грн 15 коп.

ОСОБА_5 обвинувачується у привласненні офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25 червня 2024 року за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Захисник у судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисною підтримав, просив її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні щиро розкаялася, просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо затвердження угоди не заперечував, вказавши, що матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Із запропонованим видом та мірою покарання сторони згодні.

Обвинувачена ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості для сторін є: для прокурора й обвинуваченого обмеження їх права на оскарження вироку.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України, є право оскарження вироку суду першої інстанції на підставі даної угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості:

- підозрюваним, його захисником, законним представником виключно з підстав:

- призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди;

- ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання;

- невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомої статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України, є право оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинувачена ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме викрадення офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 діючи добровільно, без примусу та тиску, в повному обсязі та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні нею злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, являється внутрішньо переміщеною особою.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, є кримінальним проступком, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Враховуючи особу обвинуваченої, пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема щире каяття у вчиненому, повне відшкодування майнової шкоди потерпілому, суд вважає, що узгоджена міра покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на загальну суму 2061 грн 15 коп., яка повністю відшкодована.

Арешт на майно ОСОБА_5 не накладався.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0001420 угоду про визнання винуватості від 25 червня 2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 01 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: 3 DVD-R диски з записами з камер відеоспостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, направити потерпілому. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1