Провадження №1-кп/761/3101/2024
В И Р О К

Іменем України

07 травня 2024 року, Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000680 від 10.02.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, студента 3-го курсу тренерського факультету кіберспорту та інформаційних технологій Національного університету фізичного виховання і спорту України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставинах

Так, ОСОБА_3 , 19.01.2024 приблизно о 22 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки Skoda, моделі Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , завершив виконання замовлення служби таксі «Bolt» з транспортування клієнта служби таксі ОСОБА_5 до будинку, який розташований в АДРЕСА_2 .

В подальшому, після виходу ОСОБА_5 з салону автомобіля ОСОБА_3 помітив в салоні автомобіля мобільний телефон клієнта марки «Apple» моделі «Iphone 14 Pro 128 GB Deep Purple» IMEI НОМЕР_2 вартістю 33 282 грн 67 коп. з наявною в ньому сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , будучи обізнаним із загальновідомим фактом про введення з 24.02.2022 року воєнного стану на території України, розуміючи, що виявлений ним мобільний телефон є чужим для нього, будучи обізнаним про особу його власника та розуміючи, що останній буде вживати заходів із пошуку втраченого майна та може його віднайти, діючи з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв до рук вказаний мобільний телефон, вимкнув його і залишив автомобіль на вказаному місці, таким чином викравши зазначений мобільний телефон, маючи намір розпорядитись ним на власний розсуд.

Через нетривалий проміжок часу, а саме приблизно о 01 год. 00 хв. 20.01.2024 ОСОБА_3 повідомив оператору служби таксі на запит клієнта, що будь-які залишені речі клієнта в салоні автомобіля відсутні та відмовився комунікувати з ОСОБА_5 особисто.

В подальшому, а саме 20.01.2024 ОСОБА_3 розмістив оголошення про продаж викраденого ним мобільного телефона на інтернет-сайті «olx.ua» та, підшукавши таким чином клієнта та видаючи телефон за власне майно, здійснив його продаж, особисто передавши його 20.01.2024 невстановленій органом досудового розслідування особі за грошові кошти в сумі 10 000 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 33 282 грн 67 коп.

Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку щодо часу, способу, місця вчинення злочину та мотивів, розміру завданої шкоди, та інших обставин вчинення злочину. Вказав, що він 19.01.2024 приблизно о 23 год. вечора здійснював поїзду через додаток «Bolt», після того як пасажир вийшов із автомобіля, він побачив на передньому пасажирському сидінні свого автомобіля мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 14 Pro, зрозумів, що вказаний мобільний телефон є пасажира який щойно вийшов із автомобіля, водночас у нього виник умисел на його заволодіння, та залиш його собі і на наступний день його продав за допомогою сайту «Olx» за 10000 грн. Крім того, зазначив, що шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі, та останній будь яких претензій до нього не має. Зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому, просив призначити мінімальне покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що всі учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.

Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній є студентом 3-го курсу тренерського факультету кіберспорту та інформаційних технологій Національного університету фізичного виховання і спорту України, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, який раніше не судимий, його ставлення до вчиненого, який щиро розкаювався в скоєному, відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду у повному обсязі, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнав його винуватим, із застосуванням вимог ст. 75 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, що сприятиме досягнення мети покарання, покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

У підсумку це покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При цьому, з урахуванням того, що ОСОБА_3 мав належну процесуальну поведінку в ході судового розгляду, має постійне місце проживання, а також у зв`язку із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне скасувати застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

У кримінальному проваджені наявні процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/8917-ТВ від 16.02.2024 в розмір 1135 грн. 92 коп., вказану суму суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/8917-ТВ від 16.02.2024 в розмір 1135 грн. 92 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1