Провадження № 1-кс/127/4413/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000261 від 22.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно (червону футболку та чорну кофту) вилучене 23.03.2024 в ході проведення огляду місця події.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000261 від 22.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в обідню пору доби 22.03.2024 ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у на кухні у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 , спільно вживали алкогольні напої.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_6 почав нецензурно виражатись на рахунок матері ОСОБА_5 ОСОБА_8 , внаслідок чого між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з другої сторони розпочався словесний конфлікт. У цей час ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_5 провчити ОСОБА_6 , на що останній погодився. У цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_6 групою осіб.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, за попередньою змовою, усвідомлюючи, що посягають на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, взявши до рук по одному кухонному ножу, здійснили ними множинні удари (понад 30 ударів) в область задньої поверхні грудної клітки та попереку ОСОБА_6 , заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №36 від 23.03.2024 ОСОБА_6 помер внаслідок множинних проникаючих колото-різаних ран грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та гострої масивної крововтрати.

У подальшому, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , з метою приховання слідів вчиненого ними злочину, підняли тіло ОСОБА_6 та перенесли його до іншої квартири ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Так 23.03.2024 під час огляду трупа у приміщені Жмеринського відділення Вінницького обласного бюро СМЕ у трупа ОСОБА_6 було вилучено: червону футболку та чорну кофту, дані речі упаковано до паперових конвертів та спеціальних пакетів, які містять відповідні підписи та відтиски печатки.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000261 від 22.03.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №38 від 23.03.2024, протоколом огляду трупа від 23.03.2024.

Постановою слідчого від 23.03.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.03.2024 під час огляду трупа ОСОБА_6 , а сааме на червону футболку та чорну кофту, які упаковано до паперових конвертів та спеціальних пакетів, які містять відповідні підписи та відтиски печатки.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя