Провадження № 1-кс/947/6811/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного | ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000258 від 04.04.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодолинське, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з середньою освітою, відносно якого направлено до Суворовського районного суду міста Одеси обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000304 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 та ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024 до Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000258 від 04.04.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі не менше двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обставини, на які у клопотанні посилається сторона обвинувачення.

Досудовим розслідуванням установлено, що в останніх числах лютого 2024 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на автомобільній мийці «ICW», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , познайомився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, в ході спілкування з яким пообіцяв останньому здійснити ремонт його легкового автомобіля марки «NissanPrimera», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1769, а саме заміну коробки перемикання передач, на що останній погодився. В подальшому реалізуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, приблизно через декілька днів ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 по вулиці Дачі Ковалевського в м. Одеса, скориставшись тим, що потерпілим є особа похилого віку, в процесі розмови шляхом обману, запевнив ОСОБА_7 передати належний йому легковий автомобіль марки «NissanPrimera», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1769, вартістю 184 299 гривень 05 копійок, з метою здійснення його ремонту та запевнив, що після виконання всіх необхідних ремонтних робіт автомобіль поверне власнику. Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів жодних дій щодо його ремонту не вчинив, власникові у обіцяний час його не повернув, а у той же день перегнав на автомобільну мийку «ICW», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де і продав його ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за 1 650 доларів США, таким чином розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд, заподіявши при цьому потерпілому ОСОБА_7 , матеріальний збиток на суму 184 299 гривень 05 копійок, тобто такий що перевищує 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, ОСОБА_4 , в останніх числах лютого 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на автомобільній мийці «ICW», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після того як отримав від ОСОБА_7 його автомобіль марки «NissanPrimera», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання та проводити ремонтні роботи з авто, з метою реалізації свого протиправного умислу на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільну небезпечність, зустрівся з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою продажу зазначеного автомобіля. ОСОБА_4 шляхом обману запевнив ОСОБА_8 , що автомобіль належить його родичу та, що останній в будь-який час після покупки зможе здійснити перереєстрацію вказаного транспортного засобу на себе, не повідомивши останньому, що він здобув даний транспортний засіб незаконно, здійснив йому його продаж за 1 650 доларів США (станом на 22.02.2024 згідно курсу НБУ, вартість одного долара США становить 38,62 гривень). В подальшому ОСОБА_8 будучи повністю впевненим в правдивості слів ОСОБА_4 здійснив перепродаж автомобіля марки «NissanPrimera», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 третій особі. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальний збиток на загальну суму 63 723 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , в останніх числах лютого 2024 року, через декілька днів після заволодіння транспортним засобом та його продажу, з метою реалізації свого протиправного умислу на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільну небезпечність, а також те, що в нього на даний час відсутній легковий автомобіль належний ОСОБА_9 , розуміючи, що потерпілий сприймає його як знайомого та повністю довіряє йому, під приводом надання послуг з ремонту коробки перемикання легкового автомобіля марки «NissanPrimera», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання та проводити ремонтні роботи з авто, шляхом зловживання довірою заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 300 доларів США (станом на 22.02.2024 згідно курсу НБУ, вартість одного долара США становить 38,62 гривень) та 10 400 грн., які нібито мав витратити на купівлю необхідних запчастин, якими розпорядився в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 21 986 грн.

За викладених обставин, 14 травня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289 та ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилається на ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, та осіб які будь-яким чином пов`язані із вчиненням вказаного злочину у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з викладеним, враховуючи тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, сторона обвинувачення просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави не менше двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримав та просив його задовольнити. Просив долучити до матеріалів клопотання копію підозри вручену по іншому провадженню.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просиві відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на те, що підозра його підзахисному є необґрунтованою, а ризики є надмірними.. При цьому повідомив, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, та повідомив, що з обставинами підозри він не погоджується, оскільки автомобіль йому було передано для продажу. Наголосив на міцних соціальних зв`язках, повідомив що він з багатодітної сім`ї. Запевнив, що не має наміру переховуватися від слідства.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Оцінка і мотиви слідчого судді.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258від 04.04.2024року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

15.05.2024 року слідчим СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, а саме:

ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить понад сто та не перевищує двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном (шахрайство), шляхом зловживання довірою;

ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном (шахрайство), шляхом обману, шахрайство вчинене повторно.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Як убачається з матеріалів справи, копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів була отримана підозрюваним з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Так, підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_4 міг вчинити вказані кримінальні правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді і досліджених у судовому засіданні джерелах доказів. Що підтверджується, зокрема:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом проведення обшуку від 17.04.2024;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 .

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні сторони обвинувачення обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Отже, доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.ч. 1,2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було спростовано доводи прокурора та не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу застави, як про це ініційовано питання захисником та підозрюваним.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. 1,,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення; незаконного впливу на свідків; інших підозрюваних, експертів чи спеціалістів; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строк від п`яти до восьми років; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 та ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи зухвалий характер вказаного кримінального правопорушення, а також характеризуючі дані відповідно до яких підозрюваний не одружений, дітей на утриманні немає, не працевлаштований, не має постійного місця проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, 18.10.2021 року був оголошений у розшук за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, експертів чи спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи також те, що, підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілої та свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, схиляючи її до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування триває і є необхідність у встановленні та допиті інших свідків, проведенні додаткових допитів вже встановлених свідків, у тому числі можливих одночасних допитів свідків та підозрюваного.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_4 направлено до Суворовського районного суду міста Одеси обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000304 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того, відповідно до характеризуючи даних підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Вищевикладені обставини, на думку слідчого судді, свідчать про явні негативні соціальні інтереси останнього, й відповідно про його емоційно-вольову деформацію та ймовірну відсутність правової свідомості, а тому, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження існує реальний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У клопотанні слідчий просив засотувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді стави в розмірі не меншому двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення, слідчий суддя виходить з такого.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.1, ч. 2 ст. 190 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.1, ч. 2 ст. 190 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, що на думку слідчого судді, буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Щодо покладення на підозрюваного обов`язків.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, необхідність покладення яких доведена стороною обвинувачення у судовому засіданні, а саме: прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися з с. Маринове, Березівського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону; утримуватися від спілкування з потерпілими.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000258 від 04.04.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Держаній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 14.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 14.07.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

не відлучатися з с. Маринове, Березівського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

утримуватися від спілкування з потерпілими.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1