САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1584/24
Провадження № 1-кп/726/111/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 16.05.2024 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця с. Алєксєєвка Іркутська область російська федерація, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.02.1999 Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 46-1, ч.2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

-13.07.2000 Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 17, ч.2 ст. 42, ч.2 ст. 81, ч.2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-03.12.2012 Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 75, ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-29.12.2021 Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 грн;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 29.12.2021 засуджений Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі н.м.д.г., що становить 17 000 грн.

В подальшому, 23.01.2024 до Першотравневого районного суду м. Чернівці звернувся начальник Садгірського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_6 , із поданням про заміну покарання засудженому ОСОБА_3 , у виді штрафу на громадські роботи.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.02.2024 засудженому ОСОБА_3 , змінено покарання з штрафу на 240 годин громадських робіт.

06.05.2024 громадянина ОСОБА_3 ознайомлено під підпис з порядком та умовами відбування покарання відповідно до вимог рішення суду та останнім отримано направлення (44/10/349-24) в ОКУ «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги». Після чого, відповідно до наказу ОКУ «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги» № 08-АГП від 08.05.2024 ОСОБА_3 був прийнятий.

13.05.2024 директор ОКУ «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги» повідомив, що засуджений ОСОБА_3 з 08.05.2024 не з`явився для відпрацювання громадських робіт, не повідомивши про причину неявки.

14.05.2024 провідним інспектором Садгірського РС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області здійснено перевірку відбування покарання у виді громадських робіт засудженим ОСОБА_3 в ході якої виявлено, що останній прибув 08.05.2024 до ОКУ «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги», де ознайомився з наказом та графіком відбування покарання, згідно із яким ОСОБА_3 повинен був приступити до відбування покарання у виді громадських робіт, однак цього не виконав, в подальшому засуджений не з`являвся для відпрацювання громадських робіт та не повідомляв про причини неявки, за результатом перевірки складено відповідний акт.

Так, незважаючи на неодноразові попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт та зобов`язання відбувати вказане покарання ОСОБА_3 , не маючи наміру виконувати громадські роботи, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин ухилився від відбування покарання, не виконуючи покладені на нього обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України. Підтвердив дійсність обставин, викладених в обвинувальному акті. Не заперечив, що був обізнаний із тим, що йому замінили покарання у виді штрафу на громадські роботи, які він мав відбувати та знав про порядок відбування такого покарання. Просив його суворо не карати. Не призначати реальне покарання.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просила обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження що стосуються даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просила суд призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 389 КК України та на підставі ст. 71, 72 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 30 днів.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів. Щодо міри покарання своєму підзахисному просив суд призначити мінімальне покарання за ч.2 ст. 389 КК України.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в присутності захисника погодився із ним, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, які обвинувачений надав суду вільно, без примусу та тиску, в присутності захисника, будучи ознайомленим із положеннями ст. ст. 349, 394 КПК України, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, а саме вухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт - доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення (проступок) за обставин наведених у вироку.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься допроступку; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні ним своєї вини.

Також суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово не судимий, тобто раніше притягався до кримінальної відповідальності, а також відбував покарання у виді позбавлення волі та обмеження волі, однак належних висновків не зробив та знову став на шлях вчинення кримінальних правопорушень. Має зареєстроване місце проживання. Відповідно до даних довідки ОКНП «ЧОНД» був зареєстрований з 17.02.2000 та 30.07.2012 з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкодою для здоров`я, та з 14.08.2012 з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. За спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в ОКНП ЧОПЛ не звертався.

Згідно із даними Висновку судово-психіатричного експерта № 824 від 05.06.2024 ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром активної залежності, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром активної залежності. За цим психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Судом встановлено наявність обставини, згідно із ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку).

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого прокурором не заявлено та судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 недоцільно призначати покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки застосування наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства не зможе сприяти виправленню обвинуваченого.

При цьому, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого проступку та обставин за яких його вчинено, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, в даному конкретному випадку, застосовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 доцільно призначити покарання в межах визначених санкцією ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Таке покарання на думку суду буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Із матеріалів провадження, зокрема, довідки Садгірського РС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області вбачається, що гр. ОСОБА_3 має 240 годин невідпрацьованих громадських робіт.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання необхідно повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.12.2021, з врахуванням ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.02.2024, у виді 240 годин громадських робіт, яке за правилами ч.1 ст. 72 КК України слід перевести у 30 днів обмеження волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 30 днів обмеження волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи щодо нього не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 337, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вирком у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.12.2021, з врахуванням ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.02.2024, у виді 240 годин громадських робіт, що, на підставі ст. 72 КК України, відповідає 30 (тридцяти) дням обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 30 (тридцять) днів.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1