Справа № 578/101/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 р. за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до акту приймання передачі судових справ від 16.05.2024 р. у відповідності до рішення Вищої ради правосуддя від 23.04.2024 р. № 1224/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Великописарівського районного суду сумської області», у зв`язку зі зміною з 01.05.2024 р. територіальної підсудності судових справ кримінальне провадженню за заявою ОСОБА_5 про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 року за нововиявленими обставинами передано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 р. справу № 578/101/19 пр. № 1-о/583/3/24 за заявою ОСОБА_5 про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 року за нововиявленими обставинами передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 заяву про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 р. за нововиявленими обставинами підтримав та просить її задовольнити. Просить суд врахувати частину відбутого ним покарання в СІЗО № 25 та надати можливість стати до лав ЗСУ.

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 року за нововиявленими обставинами підтримав, зазначивши, що судом під час розгляду справи невірно були кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи по справі у потерпілого ОСОБА_6 встановлена наявність легких тілесних ушкоджень, та не встановлено, що дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Просить також врахувати, що ОСОБА_5 висловлює бажання стати до лав ЗСУ.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_5 , зазначивши, що відсутні законні підстави для задоволення заяви, оскільки ОСОБА_5 в своїй заяві не вказав обставини, які є нововиявленими обставинами. Обставини, про які зазначає в своїй заяві ОСОБА_5 , досліджувалися судом першої інстанції, крім того, ухвалою апеляційної інстанції вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 р. залишений без змін.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засіданні не зявились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені в передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 КПК України, учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

За таких обставин, перешкод для розгляду заяви по суті за відсутності потерпілих суд не вбачає.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження № 578/101/19, заслухавши пояснення ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , думку прокурора, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В заяві про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_5 посилається на п.1, 4 ч.2 ст. 459 КПК України як на підстави для перегляду вироку за ново виявленими обставинами, та зазначає, що при ухваленні вироку суду не була відома та обставина, що він ( ОСОБА_5 ) в період досудового розслідування і під час ухвалення вироку хворів на психічні розлади та лікувався амбулаторно, а тому суд під час розгляду справи повинен був врахувати його обмежено осудний чи неосудний стан. Судом також не були враховані пом`якшуючі обставини, те, що всім потерпілим викрадене майно відшкодоване і вони не мають до нього ( ОСОБА_5 ) претензій. Судом також не враховано відсутність у нього ( ОСОБА_5 ) прямого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, він ( ОСОБА_5 ) захищався від дій потерпілого ОСОБА_6 , який тримав в руках сокиру, а тому його ( ОСОБА_5 ) дії невірно було кваліфіковано за ч.3 ст. 187 КК України. Крім того, зазначає, що слідчі дії по кримінальному провадженню були проведені у нічний час, що є недопустимим, слідчі експерименти проведені з грубими порушеннями, що ставить під сумнів достовірність доказів, вирок суду ґрунтується на припущеннях. За наслідками розгляду заяви просить скасувати вирок Великописарівського районного суду від 26.09.2019 року та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України, при цьому врахувати відбутий ним частково строк покарання та при призначенні покарання обмежитись відбутим терміном покарання.

Судом встановлено, що вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.187 КК України, та призначено йому за цим Законом покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України (епізод 05.12.2018) у виді позбавлення волі строком 2 роки;

- за ч.3 ст.185 КК України (епізоди 30.11.2018, 04.12.2018, початок грудня 2018 року) у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Сумського районного суду Сумської області від 13.12.2018, більш суворим, що призначене за даним вироком, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

- за ч.3 ст.185 КК України (епізод 01.12.2018 - 16.12.2018) у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

- за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком 7 років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 7 років із конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 1 місяця позбавлення волі і визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 1 місяць із конфіскацією майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року відносно ОСОБА_5 залишено без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом статті 459 КПК, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Системне тлумачення статей 91, 459, 462 КПК вказує на такі ознаки нововиявлених обставин: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження, усунення суперечностей у доказах та перевірки процедури розгляду справи. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, окрім іншого зазначаються:

- обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду;

- обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог до суду.

Як на ново виявлену обставину засуджений посилається на те, що слідчі дії по кримінальному провадженню були проведені у нічний час, що є недопустимим, слідчі експерименти проведені з грубими порушеннями, що ставить під сумнів достовірність доказів.

Однак дана обставина не може вважатися нововиявленою у розумінні ст. 459 КПК України з огляду на те, що допустимість та належність даних доказів були предметом дослідження суду і знайшли своє відображення у вироку Великописарівсткорго районного суду від 26 вересня 2019 року. Так, постановляючи вирок, суд усебічно розглянув показання і докази сторін, які містяться в матеріалах кримінальної справи № 578/101/19, та надав належну оцінку щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_5 невірно було кваліфіковано за ч.3 ст. 187 КК України, суд не бере до уваги, так як такі доводи зводяться до переоцінки доказів та вказують про незгоду з оцінкою, даною судом фактам та доказам під час винесення вироку стосовно ОСОБА_5 .

Доводи засудженого про те, що при ухваленні вироку суду не була відома та обставина, що він ( ОСОБА_5 ) в період досудового розслідування і під час ухвалення вироку хворів на психічні розлади та лікувався амбулаторно, а тому суд під час розгляду справи повинен був врахувати його обмежено осудний чи неосудний стан, - суд не бере до уваги, так як доказів того, що до постановлення вироку ОСОБА_5 захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, чи доказів про те, що під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у нього психічний розлад, ОСОБА_5 не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, суду не надано.

Суду не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а ті доводи, що наводить ОСОБА_5 та його захисник, фактично зводяться до переоцінки доказів.

Стороною захисту фактично ставиться питання про повторне дослідження доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, тобто їх переоцінки, які вже досліджувалися та оцінені судом, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішеннях ЄСПЛ від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України»», де йдеться про те, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень, який полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і обовязкового судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Такі порушення, допущені на думку скаржника, можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення у порядку апеляційної чи касаційної процедури, однак не свідчать про можливість здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

На відміну від перегляду судового вироку в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою перегляду за ново виявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Таким чином, судом не було встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які б самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводили неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, доводи ОСОБА_5 та його захисника не містять обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, вони фактично зводяться до необхідності скасування вироку суду з метою добитися нового слухання справи та постановлення нового рішення у справі.

З огляду на викладене підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 р. за нововиявленими обставинами суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 459-462, 466-467 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 26.09.2019 р. за нововиявленими обставинами, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.187 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом 7 днів із дня її оголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1