Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Рівне

Справа № 557/1361/22

Провадження № 11-кп/4815/59/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» кримінальне провадження № 0000191 від 21.10.2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миски Кемеровської області Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , росіянина, раніше неодноразово судимого, востаннє - вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 02.06.2022 року за ч.2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України на п`ять років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 02 серпня 2022 року о 23 год, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив умисні дії фізичного характеру відносно батька ОСОБА_7 , який проживає у цьому ж помешканні, нанісши йому удар табуреткою, що не спричинило тілесних ушкоджень, будучи 31.08.2022 року Гощанським районним судом Рівненської області притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

08 вересня 2022 року о 16 год. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем проживання, вчинив насильство в сім`ї - умисні дії психологічного характеру щодо батька ОСОБА_7 , ображаючи його нецензурною лайкою, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілого, за що 13.09.2022 року Гощанським районним судом Рівненської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

13 вересня 2022 року о 13 год. 56 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за вищевказаною адресою, вчинив насильство в сім`ї - кричав на свого батька ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому шкоду його психічному здоров`ю, будучи 26.09.2022 року притягнутим судом до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 19 жовтня 2022 року о 13 год, знаходячись за місцем проживання: АДРЕСА_1 , умисно вчинив дії психологічного характеру щодо свого батька ОСОБА_7 , на якого кричав та ображав нецензурною лайкою, заподіявши шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

Систематичними умисними протиправними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_6 спричинено фізичні та психологічні страждання.

Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2022 року ОСОБА_6 засуджений за ст. 126-1 КК України з призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 1700 грн. штрафу.

Прийнято рішення даний вирок та вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор,який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, покликається на безпідставність застосування щодо нього положень ст. 69 КК України, оскільки таке покарання, на думку апелянта, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що полягає у посяганні на здоров`я людини, внаслідок м`якості. Також зазначає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, ОСОБА_6 скоєне в період іспитового строку, встановленого судом, що виключає і самостійне виконання вироків, ухвалених щодо обвинуваченого.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України покарання - один рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2022 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Потерпілий ОСОБА_7 належним чином повідомлений про день і час розгляду апеляційної скарги прокурора, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, долучене до матеріалів провадження.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_6 зазначив, що його процесуальні права йому зрозумілі, він розуміє українську мову, якою здійснюється судочинство, послуг перекладача не потребує, клопотань не має.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечує проти апеляційної скарги, наголошуючи при цьому на необхідності повернення суми сплаченого штрафу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в поданій апеляційній скарзі, і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Поряд з цим, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і призначив йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок його м`якості та не є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню особою інших злочинів, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.

За вимогами ч. 2 ст. 409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року № 7 із послідуючими змінами, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Як вбачається з вироку, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Однак, при цьому судом фактично залишено поза увагою особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчиняв системні дії, пов`язані з домашнім насильством, в період іспитового строку, встановленого судом.

За таких обставин вирок суду першої інстанції про застосування ст. 69 КК України не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки таке покарання суперечить загальним засадам його призначення.

Положеннями ч.3 ст.78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто, обов?язковими для застосування.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч.3 ст.72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим, як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Якщо особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК України), або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов?язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м?які види покарання.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання є невідповідним, як ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості, так і загальним засадам призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом першої інстанції вимог ст.71 КК України при визначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків.

При призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари та виправлення й запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості і справедливості, та враховує фактичну тяжкість вчиненого умисно злочину і його суспільну небезпеку, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується, як схильний до правопорушень, зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, вчиняє насильство над своїм батьком, обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, що в своїй сукупності, на думку колегії суддів, істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак, дає підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений законом.

Зважаючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 в період іспитового строку, остаточне покарання слід призначити з урахуванням положень ч.1 ст. 71 КК України.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним за ст. 126-1 КК України і призначити покарання - один рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2022 року і остаточне покарання призначити - п`ять років один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 04 січня 2024 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3