Провадження № 11-сс/4823/113/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20 квітня 2024 року. Заборонено ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено на нього обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений час; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може здійснювати тиск на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; переховуватися від органів досудового розслідування чи суду; вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки даний злочин він вчинив через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 15 лютого 2024 року до ЄРДР за 0000144 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Органом досудового розслідування 21 лютого 2023 року ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, усвідомлюючи можливе настання якого підозрюваний може вжити заходів для переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя взяв до уваги, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_8 вид запобіжного заходу домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обов`язки забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

При цьому, вимога прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою, не підтверджена доказами, які вимагають такого обмеження свободи підозрюваного, не зазначено, з яких підстав прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4