Справа № 346/2620/24
Провадження № 1-кс/346/501/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000385, з правовою кваліфікацією: частина 2 статті 121 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 17 травня 2024 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернувся вказаний слідчий. До клопотання додано матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи слідчого.

15.05.2024 близько 23:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи по АДРЕСА_1 побачив ОСОБА_6 , з яким на передодні мав конфлікт на особистому грунті, після чого у нього виник умисел спрямований на спричинення шкоди здоров?ю ОСОБА_6 шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення шкоди здоров?ю ОСОБА_6 шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів ногою в область тулуба від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_7 не припиняючи свої злочинні дії, умисно наніс ще декілька ударів кулаками рук та ногами по тулубу та голові потерпілого. Після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 через деякий час помер на місці. В ході проведення огляду місця події 16.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено: автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яка знята з обліку територіального сервісного центру. В ході проведення огляду місця події 16.05.2024, а саме кювету на узбіччі проїжджої частини дорого біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: чорну матерчасту сумку, одну пару взуття (чоловічі туфлі) та спортивні чоловічі штани. Також при затриманні особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення було здійснено обшук затриманої особи - ОСОБА_5 , за результатом якого було вилучено: мобільний телефон марки «РЕДМІ» IMEI: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 в який вмонтовано сім-картки мобільного оператора «ЛАЙФСЕЛЛ» № НОМЕР_4 та «ВОДАФОН» № НОМЕР_5 та під чохлом мобільного телефону виявлено цифровий флеш накопичувач microCD.

Наведені обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000385 (а.с.4); рапортом працівника поліції (а.с. 5); протоколом огляду місця події від 16 червня 2024 року (а.с.6-8,9-10);протоколом допиту свідка (а.с.11-15, 16-20); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 21-23).

І оскільки на думку слідчого, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 КК України, а вилучені речі та транспортний засіб відповідають ознакам речового доказу, з метою їх збереження, на ці речі та транспортний засіб слід накласти арешт із повною забороною розпоряджання, користування та відчужувати цими речами та транспортним засобом. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаних речей та їх правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, їх можна приховати чи знищити.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: автомобіля, марки: «ВАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_6 », чорної матерчатої сумки, одної пари взуття (чоловічі туфлі), спортивних чоловічих штанів, мобільного телефону марки «Redmi» IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 в який вмонтовано сім-картки мобільного оператора «Lifecell» № НОМЕР_4 та «Vodafone» № НОМЕР_5 та цифрового флеш накопичувача MicroCD, суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності на вказані речі та транспортний засіб.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності:, користування розпоряджання та відчуження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучені речі та транспортний засіб можуть бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, оскільки відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 2 статті 121 КК України передбачають, що умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого є окремим і самостійним складом злочину.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами слідчого про те, що вилучені слідчим речі можуть бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути використані як речові докази по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Також, з огляду на суть цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, суд погоджується із тим, що ці речі та транспортний засіб, якщо їх повернути ОСОБА_5 можуть бути приховані, змінені або знищені будь-якою людиною, в тому числі й самим ОСОБА_5 , і тому з метою запобіганню цьому, на вказані речі слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, слідчий дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаних слідчим речей, які можуть бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують повний арешт речей, які за своїми властивостями можуть бути приховані, змінені чи знищені, якщо не заборонити користування і розпорядження цими речами; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного слідчим завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_5 про який просить слідчий (повна заборона розпоряджання, користування і відчуження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що слідчий довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить слідчий. А тому, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджатися користуватися та відчужувати автомобілем, марки: «ВАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_6 », чорну матерчату сумку, одну пару взуття (чоловічі туфлі), спортивні чоловічі штани, мобільний телефон марки «Redmi» IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 в який вмонтовано сім-картки мобільного оператора «Lifecell» № НОМЕР_4 та «Vodafone» № НОМЕР_5 та цифровий флеш накопичувач MicroCD, з метою їх збереження, як речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 27 травня 2024 року о 17 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1