Справа № 991/2811/24
Провадження 1-кс/991/2839/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 (далі Клопотання) у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019, зокрема за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2-4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2-4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України (далі Кримінальне провадження), в якому захисники просять:

- зменшити розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 , визначений ухвалою Вищого антикорупційного суду від 12.10.2022 (справа № 991/4448/22) з 13 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 3 303 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто з 35 100 000 грн до 10 001 484 грн.

В обґрунтування Клопотання сторона захисту посилається на складність цієї кримінальної справи, суттєвість розміру застави для заставодавця та зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, а саме: зміна раніше повідомленої підозри не є безумовною підставою для твердження, що ризи, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати; процесуальна поведінка підозрюваного є виключно належною; стороною обвинувачення не ініціювалось питання про продовження строку дії додаткових процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, строк дії яких закінчився 20.09.2023; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризик незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні перестали існувати з огляду на завершення досудового розслідування Кримінального провадження та зміну життєвих обставин підозрюваного; обставини, якими при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтовувався ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, змінилися; заставодавець ініціював перед підозрюваним питання повернення грошових коштів, сплачених у якості застави; ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки (одружений, має постійне місце проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має належну процесуальну поведінку).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 доводи Клопотання підтримали, просили задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі САП) ОСОБА_5 заперечував проти доводів Клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що досудове розслідування у Кримінальному провадженні завершено, стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України. Строк дії додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, дійсно закінчився, однак ризики продовжують існувати, а належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у Кримінальному проваджені забезпечує саме внесена застава у визначеному розмірі.

Дослідивши зміст Клопотання та доданих до нього матеріалів, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) здійснювалося досудове розслідування, а прокурорами САП здійснюється процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За ч. 4 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У Клопотанні сторона захисту, посилаючись на відсутність/зменшення ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді, якою до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід, та необхідність повернення внесеної за підозрюваного застави заставодавцю, ставить питання щодо зміни вказаного запобіжного заходу, шляхом зменшення визначеної ОСОБА_4 застави.

Таким чином, враховуючи доводи Клопотання, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчим суддею при розгляді поданого Клопотання, на підставі наданих доказів, встановлюється наявність/відсутність ризиків, які були встановлені при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, та, як наслідок, наявність/відсутність підстав для зменшення внесеної за підозрюваного ОСОБА_4 застави.

06.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.22.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2-4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2-4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що у період з листопада 2014 року до березня 2020 року, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи займану посаду та зловживаючи своїм службовим становищем, діючи як виконавець злочину, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а в подальшому у складі створеної та очолюваної ОСОБА_7 злочинної організації, заволодів коштами АБ «Укргазбанк» на загальну суму 205 998 435,93 грн. При цьому, ОСОБА_4 з метою документального забезпечення можливості вчинення злочину, діючи як організатор, виконавець та підбурювач до вчинення злочину, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а в подальшому у складі створеної та очолюваної ОСОБА_7 злочинної організації, здійснив внесення неправдивих відомостей до Актів наданих послуг. Також ОСОБА_4 у період з грудня 2014 року до березня 2020 року діючи умисно, з корисливих мотивів, як організатор, виконавець та підбурювач до вчинення злочину, разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а в подальшому у складі створеної та очолюваної ОСОБА_7 злочинної організації, забезпечив здійснення іншими особами, а також особисто вчинив фінансові операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, що передували легалізації (відмиванню) доходів, а саме вищеописаних злочинів, а також забезпечив вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, або ж самостійно вчинив ці дії, а так само забезпечив набуття, володіння та використання іншими особами цих коштів або ж вчинив ці дії самостійно, таким чином легалізувавши кошти в особливо великому розмірі, а саме у сумі 205 998 435,93 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 2-4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 (в редакції статті до 01.07.2020), ч. 2-4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (в редакції статті до 28.04.2020) КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.10.2022 (справа № 991/4448/22) до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 13 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35 100 000 грн, у випадку внесення якої на підозрюваного покладається ряд додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22.11.2022 (справа № 991/4448/22 провадження № 11-сс/991/326/22) вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін.

Після внесення за ОСОБА_4 застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, та покладено додаткові процесуальні обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.10.2022.

Востаннє строк дії таких додаткових процесуальних обов`язків було продовжено ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.07.2023 (справа № 991/6465/23) до 20.09.2023.

Станом на дату розгляду Клопотання, досудове розслідування кримінального провадження завершено та перебуває на стадії відкриття матеріалів досудового розслідування у прядку ст. 290 КПК України.

Згідно положень ч. 4 ст. 201 та ч. 4 ст. 193 КПК України, за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

При застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду та колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду на підставі наданих стороною обвинувачення доказів, встановлено обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_4 , та наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому кримінальному провадженні та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, встановлено, що застава у визначеному ОСОБА_4 розмірі, не є непомірною для особи підозрюваного.

Стороною захисту не зазначалось про необґрунтованість зміненої раніше повідомленої ОСОБА_4 підозри та нової підозри.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.07.2023 (справа № 991/6465/23 провадження № 1-кс/991/6480/23), якою покладені на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки продовжувались до 20.09.2023, слідчим суддею встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому кримінальному провадженні, які наведені в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.10.2022 та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу і покладення додаткових обов`язків, продовжують існувати.

За ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, при зверненні захисника до суду у порядку ст. 201 КПК України із клопотанням про зміну застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, тягар доказування перед слідчим суддею обставин, на які захисник посилається, покладається саме на сторону захисту.

Саме по собі закінчення строку дії покладених на ОСОБА_4 додаткових процесуальних обов`язків не вказує на відсутність/автоматичне припинення встановлених ризиків.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, застава є одним із запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Частиною 7 ст. 42 КПК України визначені загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Ці обов`язки покладаються на нього з моменту набуття процесуального статусу підозрюваного та діють незалежно від застосування запобіжного заходу.

Водночас, ч. 5 ст. 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до застосованого запобіжного заходу за наявності умов, визначених у цій статті.

За ч. 7 ст. 194 КПК України, після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. У зазначеній нормі йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків.

Наведене дає підстави зробити висновок, що застава застосовується з метою виконання підозрюваним, як обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу, так і тих, що визначені у ч. 7 ст. 42 КПК України, оскільки у ст. 182 КПК України не вказано, що обов`язки повинні бути покладені на підозрюваного саме судом.

Таким чином, з моменту закінчення строку дії обов`язків, покладених судом, строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді застави, не припиняється.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього Кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_4 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255 КК України, є особливо тяжкими злочинами та передбачають покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк).

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, зокрема, ОСОБА_4 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (повернутий ОСОБА_4 після закінчення строку дії відповідного процесуального обов`язку), а також його досвід перетину державного кордону України, у тому числі під час дії правового режиму воєнного стану, майновий стан підозрюваного та його родини, зокрема, отримані доходи, розмір яких, навіть з урахуванням арешту нерухомого та рухомого майна, яке перебуває у власності підозрюваного та його дружини, є достатнім для фінансового забезпечення під час можливого переховування.

На думку слідчого судді, із плином часу, вказаний ризик зменшився незначною мірою, але не настільки, щоб виключити вказаний ризик або звести його до малоймовірності. При цьому, завершення досудового розслідування та визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта, ознайомлення ОСОБА_4 зі змістом усіх доказів сторони обвинувачення, може спонукати підозрюваного до активних дій, у тому числі щодо переховування від органу досудового розслідування та суду.

Вказане свідчить про продовження існування вказаного ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального провадження та повинна застосовуватися за загальним правилом, можливість використання показань, зафіксованих за допомогою технічних засобів відеофіксації, передбачена ч. 11 ст. 615 КПК України, застосовується лише як виключення. При цьому, показання свідків, безпосередньо досліджені в суді, мають пріоритет над показаннями, отриманими у порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане стосується також допиту експерта в суді у порядку ст. 356 КПК України, оскільки надані експертом в суді роз`яснення його висновку можуть суттєвим чином вплинути на висновки суду.

Враховуючи, що існує взаємообумовленість дій між підозрюваним ОСОБА_4 та іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може безпосередньо або опосередковано впливати на свідків/інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні для дачі ними неправдивих показань на стадії судового розгляду та уникнення ОСОБА_4 можливої кримінальної відповідальності.

Таким чином, ризик впливу на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні та експертів продовжує існувати.

Зважаючи, що прокурором у судовому засіданні не зазначено, яку саме із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжує існувати ризик знищити, сховати або спотворити, то такий ризик можна вважати нівельованим, з огляду на завершення досудового розслідування Кримінального провадження та відкриття матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України, оскільки докази, які на думку прокурора є достатніми для складання обвинувального акта, перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Таким чином, ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, хоча й трохи зменшились із плином часу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги продовження існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на відсутність додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які були покладені на підозрюваного та є скасованими згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, застава у меншому розмірі, ніж визначена ОСОБА_4 (35 100 000 грн) та внесена за підозрюваного, не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у Кримінальному провадженні.

При цьому, зменшення ризиків, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, компенсується відсутністю покладення на підозрюваного додаткових процесуальних обов`язків, які були скасовані в силу вимог ч. 7 ст. 194 КПК України.

Належна процесуальна поведінка підозрюваного, на яку посилається сторона захисту, не свідчить про відсутність встановлених ризиків, а навпаки вказує на те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі є таким, що достатньою мірою гарантує належну процесуальну поведінку підозрюваного у Кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів Клопотання та зазначається стороною захисту, ТОВ «Востоктранслогістика», яким у Кримінальному провадженні внесено заставу за підозрюваного ОСОБА_4 , вимагає у ОСОБА_4 повернення суми внесеної за нього застави.

За ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За ч. 3 ст. 182 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, заставодавцю роз`яснюються у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Положення ч. 8 ст. 182 КПК України передбачають можливість звернення застави в дохід держави у разі невиконання обов`язків заставодавцем.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, якщо вона не була звернена у дохід держави.

Таким чином, заставодавцю роз`яснюються покладені на нього обов`язки та наслідки їх невиконання. Внесені заставодавцем кошти застава залишаються на депозитному рахунку відповідного суду та, якщо застава не була звернена у дохід держави, повертаються у повному обсязі заставодавцю у випадку припинення дії цього запобіжного заходу: закриття кримінального провадження, скасування запобіжного заходу, зміни одного виду запобіжного заходу на інший, ухвалення вироку суду.

За такого, доводи Клопотання щодо необхідності повернення заставодавцю коштів, які були внесені як застава за підозрюваного ОСОБА_4 у Кримінальному провадженні, слідчим суддею відхиляються, оскільки при внесенні коштів як застави за підозрюваного, ОСОБА_4 та заставодавець усвідомлювали наслідки внесення таких грошових коштів у якості застави та можливість їх повернення лише у визначених законом випадках.

При цьому, необхідність повернення заставодавцю грошових коштів, з урахуванням відсутності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України підстав для зміни застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу шляхом зменшення внесеної за нього застави, не є підставою для зміни такого запобіжного заходу.

Разом з тим, при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для зміни застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу шляхом зменшення застави, слідчий суддя враховує особисту ситуацію підозрюваного (має постійне місце проживання та роботи, одружений, виховує малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується), однак, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, та наявність ризиків, передбачених п. 1, п 3ч. 1 ст. 177 КПК України, такі обставини, не є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, шляхом зменшення розміру внесеної за підозрюваного застави. Оскільки застава у меншому розмірі, на думку слідчого судді, не здатна запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у Кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення Клопотання відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 201, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11