ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2633/24 (1-кс/642/1528/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/654/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 303 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

На зазначену ухвалу слідчого судді представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, задовольнити скаргу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 посилався на те, що ОСОБА_8 вибув на лікування 22 .09.2023 року, але у лікувальний заклад не прибув. Саном на 14.10.20923 року жодних підтверджуючих документів, що лікується, не надав. Отже, на думку апелянта, військовослужбовець на лікування не прибував, в розташування військової частини НОМЕР_1 не повертався, тобто самовільно залишив військову частину. Командуванню військової частини НОМЕР_1 місце перебування військовослужбовця ОСОБА_8 в період з 23.09.2023 року по 14.10.2023 року не було відоме. За таких обставин вважав, що дії військовослужбовця містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а відомості до ЄРДР були не внесені слідчим незаконно.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Поряд з цим, 01 липня 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання представника військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив розглянути її за відсутності представника військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2024 командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення (злочин).

В обґрунтування своєї скарги зазначав, що 07.11.2023 року до ТУ ДБР у м. Полтаві направлено повідомлення про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Відповідно до заяви повідомлено про вчинений злочин з проханням по викладеним в заяві фактам внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування злочину, повідомити заявника про початок досудового розслідування та надати копію витягу з ЄРДР. 12.05.2024 року до військової частини НОМЕР_1 надійшов лист старого слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 , в якому зазначено, що об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності слідчих органів ДБР не встановлено, тому відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Вказував, що станом на момент подання скарги, в порушення вимог ст. 214 КК України, відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.

Відмовляючи в задоволенні цієї скарги слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що дослідивши зміст долученого до скарги повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України від 154.05.2024 року, слідчий суддя дійшов висновку, що воно не містить достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР за цим повідомленням.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Разом з тим, такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Головним завданням держави у випадках вчинення злочинів є захист законних прав та інтересів громадян. Тому діяльність органів, які здійснюють кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення гарантій учасників провадження, і ефективне поновлення їхніх прав у разі порушення.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення: є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу; в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником; існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому, тлумачення словосполучень «заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення» та «обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», то можна неодмінно помітити, що контекст цих словосполучень зводиться не до звичайних заяв, повідомлень чи обставин, а саме до тих, які стосуються кримінальних правопорушень.

Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Зокрема, суд першої інстанції надав об`єктивну оцінку стосовно відомостей цього провадження. Відповідно до листа старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР. розташованого у м. Полтаві ОСОБА_10 вбачається, що за результатом розгляду звернення, в межах компетенції ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, встановлено, що у ньому не викладено об`єктивних даних що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів ДБР, у зв`язку з чим на даний час відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Слід зазначити, що апелянт вказував, що відсутні відомості стосовно того, де саме перебував військовослужбовець ОСОБА_8 в період часу з 23.09.2023 року по 14.10.2023 року.

Проте, відповідно до відомостей виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 15886 (арк. 17) вбачається, що ОСОБА_8 був виписаний з військово-медичного клінічного центру Північного регіону лише 23.09.2023 року.

Відповідно до відомостей результатів лабораторних досліджень № 11470 Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» Тернопільської обласної ради (арк. 20) вбачається, що ОСОБА_8 замовив результат досліджень 28.09.2023 року, а безпосередньо результат отримав 02.10.2023 року.

Відповідно до відомостей висновку кабінету комп`ютерної томографії «Тернопільський обласний онкологічний диспансер» (арк. 19) вбачається, що ОСОБА_8 05.10.2023 року пройшов багатозрізову комп`ютерну томограму органів черевної порожнини.

Відповідно до подання на ВЛК КНП «Тернопільського обласного клінічного онкологічного диспансера» ТОР (арк. 19), а також висновку консультанта (арк. 20) вбачається, що 09.10 2023 року ОСОБА_8 отримав рекомендації щодо подальшого лікування.

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 13990 Тернопільської обласної клінічної лікарні (арк. 18) вбачається, що ОСОБА_8 поступив до стаціонару 14.10.2023 року.

Ретельно дослідивши та проаналізувавши ці відомості, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано встановив відсутність конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17 травня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :