Справа № 346/3146/24
Провадження № 1-кс/346/574/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданніскаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 19.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000269 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

07.06.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій зазначає, щов провадженні Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебувало вищевказане кримінальне провадження, яке відкрито за поданою його адвокатом заявою про вчинення кримінального правопорушення після задоволення слідчим суддею поданої скарги на бездіяльність. 19.12.2023 року постановою дізнавача сектору дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 закрито вищевказане кримінальне провадження, копію якої ним отримано лише 29.05.2024 року, про що свідчить відповідна відмітка на ній. Скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова винесена незаконно, вона не мотивована та в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. У своїй заяві ОСОБА_3 вказував, що ОСОБА_5 самовільно зайняв земельну ділянку та незаконно побудував на ній будівлю, чим завдав значної шкоди її законному власнику, тобто заявнику. З часу відкриття кримінального провадження жодних дій працівниками поліції не вчинялося, не встановлено осіб, винних у даному кримінальному правопорушенні, дії працівників поліції проведено формально, оскільки не встановлено всіх обставин його вчинення. Фактично ОСОБА_5 порушено ст. 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Кримінальне провадження в жодному разі не підлягало закриттю, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Тому заявник просить скасувати зазначену постанову, направити справу до слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, зобов`язавши вжити заходів для повного та об`єктивного розгляду справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. В поданій скарзі зазначив клопотання, згідно з яким скаргу підтримує, просить її розгляд проводити у його відсутності.

Дізнавач сектору дізнання в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою. Однак, її неявка відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. 18.06.2024 року дізнавач ОСОБА_4 електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначає мотиви щодо відмови у задоволенні скарги, які є аналогічними змісту оскаржуваної постанови. Крім того, вказує, що скеровано до Коломийської міської ради копії матеріалів вказаного кримінального провадження для вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП. Просить розгляд скарги проводити у її відсутності та відмовити в її задоволенні.

Дослідивши скаргу і додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскаржувану постанову скаржник отримав лише 29.05.2024 року, а матеріалами кримінального провадження не підтверджується вручення її копії раніше і доказів протилежного слідчому судді не надано, скаргу подав до суду 07.06.2024 року, тому ним не пропущено строки звернення до суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Встановлено, що сектором дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.197-1 КК України за заявою ОСОБА_3

19.12.2023 року дізнавачем сектору дізнання цього відділу поліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; направлено до Коломийської міської ради ( згідно з ч.1 ст.242-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів) копії матеріалів кримінального провадження № 0000269 від 14.09.2023 року для вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП.

Постанова мотивована тим, що закінчити досудове розслідування складанням обвинувального акту можна лише в тому випадку, коли достатньо доказів, які викривають особу у вчиненні кримінального правопорушення, а відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відсутній склад вказаного кримінального правопорушення, а тому воно підлягало закриттю, оскільки під час проведення досудового розслідування встановлено, що об`єктивна сторона проступку, передбаченого ч. 1 ст.197-1 КК України, характеризується двома діяннями, а саме самовільним зайняттям земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику та самовільним будівництвом будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто вказаний проступок з матеріальним складом, оскільки слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, а настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи володільцю значної шкоди. Згідно з приміткою до ст.197-1 КК України шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду ( контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану». В разі здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог земельного законодавства, шляхом проведення перевірки та встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, зазначеної в запиті, орієнтовною площею 0,0013 га, орієнтовний розмір шкоди становив би 5 054,96 грн.

Згідно з даними листа Коломийської міської ради № 14/01.5.-42/5048 від 12.10.2023 року відповідно до відомостей, зазначених в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , наявний запис про реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт ІФ61, дата реєстрації 22.12.2021 року, назва об`єкта будівництва «Реконструкція квартири з добудовою під житлову квартиру та магазин-офіс в АДРЕСА_2 »

У відповіді вказаної міської ради №14/01.5.-28/6310 від 11.12.2023 року вказано, що за допомогою математичних обчислень розрахункова площа земельної ділянки під частиною складського приміщення, що за цією адресою, становить 13 кв. м.

Як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 18.12.2023 року відповідно до підпункту 33 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезіїї, картографії та кадастру від 23.12.2021 року № 603, Головне управління розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, та вживає заходів до її відшкодування щодо земель державної власності сільськогосподарського призначення в установленому законодавством порядку. Відповідно до п.4 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання (далі - Методика), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 (із змінами), розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається: для земель житлової та громадської забудови за такою формулою: Шс = Пс х (Нпз х Кн х Кк) х Кф х Кі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи, вищевикладене, в разі здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог земельного законодавства, шляхом проведення перевірки та встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, зазначеної в запиті орієнтовною площею 0,0013 га, орієнтовний розмір шкоди становив би 5 054,96 грн.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Як зазначено в узагальненні ВССУ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст.197-1 КК України настає за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Згідно зі ст. 197-1 КК України, безпосередній об`єкт цього злочину - земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить на праві власності іншій особі (фізичній чи юридичній), яка володіє нею на інших законних підставах (наприклад, на підставі договору оренди). Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Аналізований кримінальний проступок є правопорушенням з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони цього проступку слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 197-1 КК, визнається закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання вказаних суспільно небезпечних наслідків.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною виною: особа усвідомлює, що самовільно, з порушенням встановленого порядку займає (захоплює) чужу для неї земельну ділянку, передбачає, що власнику чи законному володільцю буде спричинена її діями значна шкода, і бажає цього.

Згідно з приміткою до цієї статті відповідно до цієї статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. З урахуванням рівня податкової соціальної пільги станом на 2023 рік значна шкода відповідно до ст.197-1 КК України становила 134 200 грн. і більше (базова ПСП становить половину (50%) прожиткового мінімуму працездатної особи, який діє на 1 січня поточного року; на 2023 рік такий прожитковий мінімум за Законом про держбюджет встановлено в розмірі 2684 грн. Отже, ПСП-2023 = 1342 грн (2684 ? 0,5). На підставі вищевказаної Методики, як вказано у відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 18.12.2023 року, орієнтовний розмір шкоди становив би 5 054,96 грн., що є меншим мінімальної шкоди, за спричинення якої може наставати кримінальна відповідальність за ст.197-1 КК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду розглянув справу № 400/122/18, в якій досліджував питання самовільного зайняття земельної ділянки.

Згідно з висновком, Верховний Суд зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 197-1 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано шкоди саме її законному володільцю або власнику.

Верховний Суд визначив, що вказаний злочин є злочином з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків спричинення її власнику чи законному володільцю шкоди.

Скаржником не доведено обставин або доказів, які б не були предметом дослідження під час досудового розслідування і спростовують або ставлять під сумнів мотиви, наведені в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в ст. 17 КПК України, якою також встановлено, що винуватість особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою.

Відповідне тлумачення принципу поза розумним сумнівом наведене в постанові ККС Верховного Суду від 23.06.2020 року №159/3738/16.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Отже, висновок дізнавача про закриття даного кримінального провадження підтверджується зібраними матеріалами, які не спростовуються обставинами, вказаними у скарзі.

Так, дізнавачем сектору дізнання здобуто достатньо даних для висновку про те, що проведено всі можливі і необхідні слідчі дії.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Виходячи з обставин кримінального провадження під час досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова дізнавача є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного відсутні підстави для скасування даної постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Вимога ОСОБА_3 про направлення справи до слідчого відділення Коломийського РВП задоволенню не підлягає з огляду на те, що вони не направлялися дізнавачем сектору дізнання після винесення оскаржуваної постанови на зберігання до суду та досудове розслідування проводилося саме сектором дізнання вказаного відділу поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.26, 303, 305 -307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000269, що винесена 19.12.2023 року дізнавачем сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1