У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах Обслуговуючого кооперативу «ВЕТЕРАНІВ», про скасування арешту на майно, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001344 від 15.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 року до слідчого судді надійшло клопотання представника власника майна Обслуговуючого кооперативу «ВЕТЕРАНІВ» адвоката ОСОБА_4 , який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, про скасування арешту майна по матеріалам досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001344 від 15.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року задоволено клопотання прокурора про арешт майна, в тому числі на земельну ділянку 1,1753 га (кадастровий номер :69:284:0001); земельну ділянку 2,4149 га (кадастровий номер :69:284:0002), які на підставі рішення Київської міської ради народних депутатів від 06.10.992 №6 та розпорядження Київської міської адміністрації від 17.05.1996 №747 надані ОК «ВЕТЕРАНІВ» на праві постійного користування. Скасувати арешт на об`єкти незавершеного будівництва, розташовані на цих земельних ділянках, матеріали, обладнання, що були використанні та використовуються в процесі будівництва (створення) вказаних об`єктів нерухомості, із забороною користування, розпорядження та проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованих земельних ділянках та скасувати заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь - які зміни, що стосується арештованих земельних ділянок та нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів. Такий арешт застосовано за відсутності умов та підстав застосування арешту, оскільки слідчим суддею мало бути враховано правову підставу арешту майна. Прокурором мало бути доведено, що існує обґрунтована підозра; можливість використання майна як доказу, арешт накладається за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (клопотання та матеріали справи не містять доказів того, що земельні ділянки є предметом та доказом кримінального правопорушення); а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. Арешт не відповідає законній меті, а саме: досягнення дієвості провадження.

Адвокат та власник майна, в судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі, просили скасувати арешт майна.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо скасування арешту майна, адже слідчим суддею було накладено арешт на вищезазначені земельні ділянки з метою збереження речових доказів, які використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення. По кримінальному провадженню не прийнято остаточне рішення, оскільки досудове розслідування триває, у зв`язку із чим в подальшому застосуванні цього заходу не відпала потреба.

Заслухавши пояснення адвоката, власника майна, прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали справи, за якими було накладено арешт на майно, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001344 від 15.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 07.10.2022 накладено арешт на майно, в тому числі на земельні ділянки 1,1753 га (кадастровий номер :69:284:0001), земельну ділянку 2,4149 га (кадастровий номер :69:284:0002), які на підставі рішення Київської міської ради народних депутатів від 06.10.992 №6 та розпорядження Київської міської адміністрації від 17.05.1996 №747 надані ОК «ВЕТЕРАНІВ» на праві постійного користування, та об`єкти незавершеного будівництва, розташовані на цих земельних ділянках, матеріали, обладнання, що були використанні та використовуються в процесі будівництва (створення) вказаних об`єктів нерухомості, із забороною користування, розпорядження та проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованих земельних ділянках та скасувати заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь - які зміни, що стосується арештованих земельних ділянок та нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

Як вбачається з ухвали слідчого судді 07.10.2022 року відповідно до ст.ст.170, 172, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею було враховано, що арешт відповідає законній меті; правову підставу для арешту майна, те, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст.98 КПК України (відповідно постанови слідчого від 22.07.2022 року визнано речовим доказом; згідно відомостей, зазначених в клопотанні слідчого вказані земельні ділянки є майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати його предметом кримінального правопорушення, яке зберегло на собі його сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження…) та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпоряджатися таким майном призведе до пошкодження, псування, знищення майна або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Враховано і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Проте, незважаючи на прийняття рішення про закриття кримінального провадження, заходи до скасування накладеного арешту не вжито, арешт з вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 майна - не знято, а вилучене майно залишається під контролем сторони обвинувачення.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам - вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Частина 6 ст. 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, приймаючи до уваги той факт, що кримінальне провадження на даний момент постановою слідчого закрито, досудове розслідування по справі завершено, а, отже, потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам власника, оскільки на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19).

Керуючись ст.ст. 2, 94, 98, 131, 132, 170-173, 174, 219, 284, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах Обслуговуючого кооперативу «ВЕТЕРАНІВ», про скасування арешту на майно, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001344 від 15.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року у кримінальному провадженні №0001344 від 15.05.2021, на :

- земельну ділянку площею 1,1753 га (кадастровий номер :69:284:0001);

- земельну ділянку площею 2,4149 га (кадастровий номер :69:284:0002), що на підставі рішення Київської міської ради народних депутатів від 06.10.1992 №6 та розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.1996 №747 надано ОБСЛУГОВУЮЧОМУ КООПЕРАТИВУ «ВЕТЕРАНІВ» ЕДРПОУ 13494766 на праві постійного користування,

- об`єкти незавершеного будівництва, розташовані ни цих земельних ділянках, матеріали, обладнання, що були використані та використовуються в процесі будівництва (створення) вказаних об`єктів нерухомості, із забороною користування, розпорядження та проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованих земельних ділянках.

Скасувати заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни, що стосуються арештованих земельних ділянок та нерухомого майна за адресою : м.Київ, вул.Козелецька, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено о 10 годині 00 хвилин 19.02.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1