17.05.2024 Справа № 642/2633/24
Провадження № 1-кс/642/1528/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу представника військової частини НОМЕР_1 - командира ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся представник військової частини НОМЕР_1 - командир ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України.

В поданій скарзі скаржник просить визнати незаконною бездіяльність старшого слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, зобов`язати уповноваженого слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР у м.Полтава внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та розпочати досудове розслідування.

В мотивування своєї скарги скаржник зазначає, що 07.11.2023 до ТУ ДБР у м.Полтаві направлено повідомлення про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Відповідно до заяви повідомлено про вчинений злочин з проханням по викладеним в заяві фактам внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування злочину, повідомити заявника про початок досудового розслідування та надати копію витягу з ЄРДР.

12.05.2024 до військової частини НОМЕР_1 надійшов лист старшого слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 , в якому зазначено, що об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності слідчих органів ДБР не встановлено, тому відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Станом на момент подання скарги, в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені.

В судове засідання, яке призначено на 17.05.2024 на 13.30 годину, представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Але, вже після судового засідання, 17.05.2024 о 15-05 годині на електронну адресу суду надійшло клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних заходів, тобто з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до положень ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Із відповідного переліку вбачається, що введення законодавцем до кримінального процесуального закону положень п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.336 КПК України, які передбачають можливість проведення судових засідань у режимі відеоконференції, було обумовлено, з одного боку, необхідністю у ситуаціях, коли участь певних осіб у судовому розгляді є обов`язковою, скоротити строки кримінального провадження (підп. 6 п. 3 пояснювальної записки до проекту КПК), а з іншого боку, потребою створити умови, які дозволяли б забезпечувати людям, незалежно від їх майнового стану, місця проживання, стану здоров`я чи перебування в умовах дії складних життєвих обставин, можливість скористатися правом на безпосередню участь у розгляді їх справи судом, установленим законом. При цьому, законодавець використав слово «може», то така норма кримінального процесуального закону закріплює не обов`язок, а право суду прийняти рішення стосовно проведення судового засідання чи засідань у режимі відеоконференції.

Тобто, прийняття рішення щодо проведення судового провадження в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового провадження в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому провадженні в режимі відеоконференції не визначені у законі. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи, її складності та потреби.

Водночас суд зауважує, що такі поняття, як «поважність причин», «оперативність судового провадження», «підстави, визначені судом достатніми», «інтереси кримінального провадження» є оціночними, що власне і є обставинами, що мають бути обґрунтовані учасником судового провадження у клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції .

Проведення судового засідання у режимі відеоконференції є радше винятком із загального правила, і відповідні ухвали мають бути мотивовані належним чином певними обставинами, які унеможливлюють або роблять недоцільним проведення судового засідання у звичайному режимі.

Клопотання стосовно проведення судового засідання у режимі відеоконференції має містити не лише наведення фактів, наявність яких обумовлює потребу в дистанційному судовому провадженні, але й до нього повинні бути долучені докази, які б підтверджували існування однієї з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 336 КПК України ( ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 15.09.2022 у справі 991/3285/22).

У зв`язку з тим, що клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних заходів подано вже після судового засідання, тобто з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд відмовляє у його задоволенні.

Представник Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР у м.Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора у судовому засіданні не перешкоджає розгляду скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 24 КПК України).

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що 28.01.2024 до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, надійшло повідомлення військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення за фактом нез?явлення вчасно на службу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 .

У розумінні вимог ч. 1 ст. 214 КПК України зазначена бездіяльність слідчого (дізнавача) означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Таким чином, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк на оскарження бездіяльності слідчого (дізнавача) щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається з наступного дня після отримання органом досудового розслідування заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту скарги встановлено, що заявник оскаржує бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наряду із цим, заявник не зазначає обґрунтованих та вагомих обставин, які перешкоджали йому реалізувати право на оскарження бездіяльності слідчого у визначений чинним законодавством строк та не надає матеріалів в обґрунтування підстав поновлення строку для оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР зокрема в період з 28.01.2024, коли його повідомлення про вчинення сержантом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України отримано ТУ ДБР у м.Полтаві.

Отже, обставин щодо пропуску строку на звернення до суду зі скаргою заявником не наведено, клопотання про поновлення строку на подання скарги до суду заявником також не надано.

Крім того, за змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Поруч із зазначеним, слідчий суддя звертає увагу на те, що із введенням у дію у 2012 році нового КПК інститут дослідчої перевірки та стадію порушення кримінальної справи було скасовано, у зв`язку з чим досудове розслідування згідно з нормами чинного кримінального процесуального закону розпочинається не з винесення постанови про порушення кримінальної справи чи проведення сукупності дослідчих дій у вигляді дослідчої перевірки, а з внесення до бази даних (ЄРДР) відомостей, що містять ознаки кримінального правопорушення. Відповідні відомості вносяться лише тоді, коли у заяві наведені не будь-які обставини, а лише ті, у яких містяться відомості, згідно з якими певні дії чи бездіяльність можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі №556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Із долученої до скарги заяви вбачається, що заявник порушував у ній питання про необхідність внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за фактом вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, оскільки ОСОБА_4 14.10.2023 не з`явився з лікувального закладу на службу.

Але, як вбачається із акту службового розслідування, сержант ОСОБА_4 у період з 14.10.2023 по 25.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №13990. В подальшому, 28.10.2023 ОСОБА_4 прибув до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, у ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що наведені заявником дані не містять будь-яких конкретних відомостей, з яких можливо встановити ознаки кримінального правопорушення та ґрунтуються тільки на власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Крім того, долучені до заяви матеріали та наведені у ній обставини є лише припущеннями заявника, тому, на думку слідчого судді, не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який, в свою чергу, розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Відповідно до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчим суддею постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням того, що підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві представника військової частини НОМЕР_1 - командира ОСОБА_3 відсутні, крім того до матеріалів скарги не долучено клопотання про поновлення строку на звернення до слідчого судді з вказаною скаргою, вважаю необхідним у задоволенні скарги відмовити.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_7