Справа№ 953/3196/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Київського районного суду м.Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2023 за №0000736 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який проходить військову службу за призивом під час мобілізації на посаді старшого механіка водія 1-го взводу ОП 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжено, зокрема, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 №350 від 08.12.2022 - рядового запасу ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка водія 1-го взводу ОП 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно вимог ст.17, 65 Конституції України, ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст.29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст.30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст.31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Згідно із ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст.6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Згідно із п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у складі 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - 06.03.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 06.03.2023 близько 10 год. 00 хв. заступником командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по роботі з особовим складом полковником ОСОБА_7 , вишикувано особовий склад НОМЕР_2 , 2-го та 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в тому числі солдата ОСОБА_5 у військовому містечку № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та було віддано усний наказ для здійснення маршу в АДРЕСА_3 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням.

Будучи невдоволеним наказом щодо вибуття до АДРЕСА_3 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ та вибувати до АДРЕСА_3 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, чим підірвав боєготовність та боєздатність 1-го, 2-го та 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника- непокорі, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 в обсязі висунутого обвинувачення за ч.4 ст.402 КК України винним себе не визнав, надав показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначив, що в грудні 2022 року йому вручили повістку для виклику до воєнкомату, він в цей час був працевлаштований та мав бронювання. Разом з цим, не зважаючи на наявність бронювання, він погодився мобілізуватися. У зв`язку з тим, що він мав великий тис, три військові частини відмовилися його зараховувати до частини. У четвертій військовій частині, після медичного огляду лікар у нього запитав, як він буде виконувати обов`язки військового з таким високим тиском, на що він повідомив, що це не буде перешкодою. Надалі, лікар повідомив, що його підлікують та направлять на навчання. Після навчання його направили на службу, спочатку на напрямок «Золочів», а потім у місто Бахмут. У лютому 2023 році під час проходження ВЛК в Донецькій області лікар - хірург, у зв`язку з тим, що у нього були обмороженні кінцівки, направив його на лікування у санітарну частину, де він пробув декілька днів. Надалі, у санітарній частині видали йому пігулки та направили у військову частину. При цьому його скарги щодо високого тиску, лікарі проігнорували. 06.03.2023 був зібраний особовий склад військової частини на пласт, під час якого полковником ОСОБА_7 було віддано усний наказ про направлення до міста Бахмут для виконання завдань. Під час надання наказу полковником було повідомлено, хто не згодний з його наказом повинен вийти вперед. Після наказу він вийшов вперед, та керуючись Статутом повідомив, що він не може виконувати наказ за станом здоров`я та відсутності у нього фізичної підготовки. Зазначив, що він не відмовлявся виконувати наказ, а відповідно до ст.37 Статуту, у зв`язку з тим, що розумів, що не в змозі виконати наказ за станом здоров`я та фізичним станом, доповів полковнику про це. Після того, як він доповів, що не може виконати наказ, його відпустили, а через одну годину посадили в машину та відвезли в ізолятор.

Пояснив, що ВЛК він проходив в Донецькій області, у місті Харкові ВЛК він не проходив. Звідкіля сторона обвинувачення взяла висновок ВЛК, яку він нібито пройшов в місті Харкові, йому не відомо. Станом на 06.03.2023 він розумів, що він згідно висновку ВЛК є придатний до проходження служби. Будь-яких висновків ВЛК він не оскаржував, оскільки не мав наміру визнавати себе непридатним до служби. Як що б стан його здоров`я дозволяв виконувати покладені на нього завдання, він би не вийшов вперед після наказу. Вказав, що наказ полковника ОСОБА_7 він також не оскаржував.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, його винуватість повністю підтверджується показаннями свідків, а також сукупністю досліджених фактичних даних, які містяться у документах, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми доказами для прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Так, даними Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) ОСОБА_8 №350 від 08.12.2022, відповідно до яких рядового запасу ОСОБА_5 , старшого стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) (ВОС-100868П) зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та присвоєно військове звання осіб рядового складу «солдат» та особистий номер НОМЕР_4 . Вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою 08.12.2022.

Даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( по строковій частині) ОСОБА_6 № 1 від 01.01.2023, відповідно до яких солдата ОСОБА_5 ( НОМЕР_4 ), вважати таким, що приступив до виконання обов`язків з 01.01.2023 за посадою старшого механіка-водія 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення ( на бронетранспортерах) 1- го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 П), який призначений на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 30.12.2022 №99 о/с.

Даними довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 14.02.2023, за підписом голови ВЛК капітана м/с ОСОБА_9 та секретаря ВЛК молодшого сержанта к/с ОСОБА_10 , відповідно яких, солдату військової служби за правом призиву ОСОБА_5 , 1980 року народження, військова частина НОМЕР_1 , який призваний у НГУ з грудня 2022 року, за військовою професією механік водій, 14.02.2023 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 . На підставі статті графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ- придатний до військової служби.

Даними листа т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_11 від 06.03.2023 №401/17/2/2-2393, скерованого керівнику другого слідчого відділу з дислокацією у м.Харкові ТУ ДБР у м.Полтаві підполковнику ДБР Березі ОСОБА_12 , відповідно до яких 06.03.2023 в м.Харкові ( військове містечко №1) о 10-00 годині заступником командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом полковником ОСОБА_7 особовому складу, який пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатний до військової служби, було віддано бойовий наказ для здійснення маршу в АДРЕСА_3 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, в ході чого військовослужбовці відкрито відмовились виконувати його,зокрема, солдат ОСОБА_5 , старший механік водій ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний по мобілізації 08.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 , домашня адреса: АДРЕСА_4 .

Даними Витягу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №40/17/9/2-2875 від 23.03.2023 з бойового розпорядження (№10/АУВ) з бригади оперативного призначення НГ України, відповідно до яких командиру з броп НГ України до 24.00 03.01.2023 надано бойове розпорядження здійснити переміщення управління та підрозділів 3 броп НГ України в оперативну зону ОТУ « Соледар»;

Даними протоколу огляду документу від 17.04.2023, об`єктом огляду якого є Витяг з бойового розпорядження (№10/АУВ) з бригади оперативного призначення НГ України, наданого командиру з броп НГ України до 24.00 03.01.2023 про здійснення переміщення управління та підрозділів 3 броп НГ України в оперативну зону ОТУ « Соледар».

Даними протоколу огляду документу від 18.04.2023, об`єктом огляду якого є документ - висновок службового розслідування за фактом невиконання наказу військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Зі змісту висновку службового розслідування за фактом невиконання наказу військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ, зокрема, солдата ОСОБА_5 , вбачається, що помічником начальника відділення по роботі з особовим складом майором ОСОБА_13 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 №283 «Про призначення службового розслідування за фактом невиконання наказу, зокрема, солдатом ОСОБА_14 », було проведено службове розслідування щодо уточнення причин та обставин. В ході розслідування встановлено, що до командира військової частини надійшов рапорт полковника ОСОБА_7 про те, що 06.03.2023 в м. Харкові (військове містечко №1) о 10 год. 00 хв. заступником командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом полковником ОСОБА_7 особовому складу, який пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби, було віддано бойовий наказ для здійснення маршу в АДРЕСА_3 , для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, в ході чого 19 військовослужбовців, зокрема, солдат ОСОБА_5 , відкрито відмовилися виконувати наказ.

Опитаний начальник сховища складу військового технічного майна 1- го господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення солдат ОСОБА_15 , пояснив, що 06.03.2023 0 10:00 під час доведення наказу полковником ОСОБА_7 військовослужбовцям, для здійснення маршу Харків Бахмут, з метою протистояння військової агресії, був свідком відмови виконання наказу у кількості 19 військовослужбовців.

Опитаний старший механік водій хімік 2-го відділення радіаційної та хімічної розвідки взводу радіаційного хімічного та біологічного захисту батальйону забезпечення молодший сержант ОСОБА_16 , пояснив, що 06.03.2023 перебуваючи на шикуванні на плацу о 10:00 був відданий наказ полковником ОСОБА_7 для здійснення маршу Харків Бахмут для протистояння військової агресії противником. Опитаний став свідком, як особовий склад у кількості орієнтовно 20 осіб, відмовився виконувати наказ.

Опитаний старший хімік відділення радіаційної та хімічної розвідки взводу радіаційного хімічного та біологічного захисту батальйону забезпечення солдат ОСОБА_17 , пояснив, що 06.03.2023 о 10:00 під час доведення наказу військовослужбовцям полковником ОСОБА_7 для здійснення маршу Харків - Бахмут з метою протистояння військової агресії був свідком відмови виконання наказу осіб в кількості 19 військовослужбовців.

Опитаний старший хімік відділення радіаційної та хімічної розвідки взводу радіаційного хімічного та біологічного захисту батальйону забезпечення старший солдат ОСОБА_18 , пояснив, що 06.03.2023 0 10:00 став свідком, як під час віддання наказу полковником ОСОБА_7 про здійснення маршу Харків- Бахмут, наказ був невиконаний, бо відмовилося орієнтовно 20 осіб та 3 з них погодилися відбивати ворожий наступ російської агресії, та виконувати відданий наказ.

Опитаний начальник служби пожежної безпеки підполковник ОСОБА_19 , пояснив, що 06.03.2023 о0 10:00 опитаний був присутній на шикуванні військовослужбовців, під час якого заступник командира військової частини по роботі з особовим складом полковник ОСОБА_7 віддав бойовий наказ військовослужбовцям здійснити марш Харків - Бахмут для виконання бойових завдань щодо відсічі збройної агресії Російської Федерації. Після чого військовослужбовцями у кількості 20 чоловік вийшли зі строю та відмовилися виконувати наказ.

Опитаний старший помічник начальника зв`язку майор ОСОБА_20 , пояснив, що 06.03.2023 він був присутній на шикуванні військовослужбовців на стройовому плацу. Приблизно о 10:00 полковник ОСОБА_7 віддав наказ на здійснення маршу за маршрутом Харків - Бахмут для подальшого виконання бойових завдань щодо відсічі збройної агресії Російської Федерації. Після віддання наказу приблизно 20 військовослужбовців вийшли зі строю та відмовилися виконувати наказ заступника командира військової частини по роботі з особовим складом полковника ОСОБА_7 .

Опитаний помічник начальника інженерної служби відділення підтримки секції планування застосування штабу старший лейтенант ОСОБА_21 , пояснив, що 06.03.2023 опитаний був присутній на шикуванні на плацу о 10:00 під час віддання наказу полковником ОСОБА_7 на виконання завдань відсічі збройної агресії Російської Федерації на території України. Після віддання наказу полковником ОСОБА_7 було запитано у особового складу хто не може виконувати бойові завдання за призначенням вийти зі строю, після запитання зі строю вийшло 20 військовослужбовців, які відмовилися виконувати бойові завдання згідно відданого наказу.

Опитаний старший механік водій 2 взводу оперативного призначення 1 батальйону оперативного призначення солдат ОСОБА_22 , пояснив, що опитаний не мав 8 діб відпочинку, мав контузію та дуже погане самопочуття. Медична допомога не надавалася і відсутність командира відділення, також отримав осколкове поранення у праве стегно від чого нога набрякла і він не міг виконувати бойові завдання в повному обсязі.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що даний факт невиконання бойового наказу, зокрема, старшим механіком-водієм 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення солдатом ОСОБА_5 , стався внаслідок порушення ним вимог статей 11 та 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім того, в діях зазначених військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Причинами даного правопорушення стали: особиста недисциплінованість військовослужбовців, недодержання ними порядку і правил установлених військовими статутами та іншим законодавством України питань проходження військової служби, низька усвідомленість свого військового обов`язку та низькі морально-психологічні якості.

Докази невиконання наказу, зокрема, ОСОБА_5 ,зафіксовані на відео, що знаходиться на CD-диску.

На підставі вищезазначеного та вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затвердженого наказом МВС України від 21.04.2020 №347 запропоновано: службове розслідування за фактом відмови виконання бойового наказу, зокрема, солдатом ОСОБА_5 , закінчити; факт непокори з боку, зокрема, старшого механіка-водія 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_5 , який мав місце 06.03.2023 у м. Харків вважати підтвердженим. Копію матеріалів службового розслідування направити до відповідних правоохоронних органів для прийняття правового рішення згідно вимог КПК України.

Даними протоколу огляду предметів від 06.03.2023, об`єктом огляду якого є оптичний диск DVD-R, марки «Axent», 4.7GB/120MIN/16Х, наданий за заявою ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та який був відтворений в судовому засіданні, відповідно до яких на оптичному диску мається файл формату «МР4», під назвою: «otkazniki_06032023». У ході огляду вказано файлу у протоколі викладено його зміст: шикування ОСОБА_24 проводити за текстом Командир (далі військовослужбовців).

- К: «Наказую здійснити марш: місто Харків населений пункт ОСОБА_25 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням. Хто відмовляється виконувати наказ вийти зі строю. Військовослужбовці, які відмовились виконувати наказ зробили крок вперед. Далі на кожен військовослужбовець, який відмовився виконувати бойовий наказ, повідомляє причину, яка слугувала відмовою у виконанні такого наказу».

- К: « Вільно! Тепер, хто не змозі кожен поясніть причину».

ОСОБА_5 (далі за текстом - «КЗ»).

- КЗ: «Солдат ОСОБА_5 . Не можу виконати бойовий наказ за станом здоров`я і фізичною непідготовленістю».

Далі ОСОБА_24 перед строєм повідомляє усіх військовослужбовців, які відмовилися від виконання бойового наказу про можливі юридичні наслідки за фактом таких дій.

Вказаний оптичний диск DVD-R/ марки «Axent», 4.7GB/120MIN/16X долучений до матеріалів кримінального провадження №00000381 від 06.03.2023.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він займає посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , був призваний до лав ЗСУ за мобілізацією. На початку січня 2023 військова частина НОМЕР_1 виконувала бойові задачі у населеному пункті ОСОБА_25 . У зв`язку з тим, що військові службовці, серед яких був ОСОБА_5 , скаржилися на стан здоров`я, останні були направленні для проходження ВЛК. Де саме ОСОБА_5 проходив ВЛК, у Донецькій області чи у місті Харкові, він не пам`ятає. Після отримання висновків ВЛК, за якими військовослужбовці були визнані такими, що були придатними для проходження військової служби, останні були направлені у військову частину. Вказав, що висновки ВЛК були доведені військовослужбовцям до відома. На початку березня 2023 року, точної дати він не пам`ятає, за адресою: АДРЕСА_2 , особовому складу військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і ОСОБА_5 , ним особисто був відданий бойовий наказ про здійснення маршу з міста Харків до населеного пункту ОСОБА_25 для подальшого виконання поставлених задач за призначенням. При цьому було запропоновано вийти із строю військовослужбовцям, які не погоджуються із виконанням наказу. Після відання наказу ОСОБА_5 вийшов із строю та прямо висловив відмову у виконанні наказу у зв`язку із станом здоров`я. Точну причину (діагноз) не повідомляв. Після висловлення відмови у виконанні наказу військовослужбовці були направлені для проходження службового розслідування. Віддання наказу та прийняття відмови від його виконання було зафіксовано на відеозаписі.

Пояснив, що між проходженням військовослужбовцями ВЛК та відданням ним бойового наказу був проміжок часу приблизно в два тижні. Будь-яких заходів щодо перевірки стану здоров`я ОСОБА_5 , після того, як останній відмовився виконувати бойовий наказ, ним не вживалися, оскільки зазначеними повноваженнями наділені лікарі. Вказав, що він неодноразово проводив бесіди з ОСОБА_5 , в ході яких повідомляв останньому, що якщо у нього виникають будь-які питання, в тому числі, пов`язані із станом здоров`я, останній повинен відразу звернутися до нього як командиру. Військовослужбовці, у яких погіршувався стан здоров`я після проходження ВЛК, завжди залишалися у військовій частині для проходження лікування. При цьому, вказані військовослужбовці у прямій формі не відмовлялися виконувати бойовий наказ командира, вони залишалися в частині для проходження лікування та надалі направлялися у місце призначення для виконання бойового наказу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що він займає посаду помічника начальника інженерного складу військової частини, станом на 06.03.2023- займав ту саму посаду та був призначений у зведений підрозділ. До його обов`язків входило розміщення особового складу у підрозділі, а також забезпечення його майном. ОСОБА_5 безпосередньо йому не підпорядковувався.

Вказав, що на початку березня 2023 року у військовій частині, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на плацу, було зібрано особовий склад підрозділу. На загальному шикуванні було зібрано весь особовий склад особистого підрозділу, близько 27-28 військових. Загалом весь особовий підрозділ складався близько з 30 військових, деякі з них були у медичних закладах за станом здоров`я. Під час загального шикування було оголошено особовому складу проте, що особовий склад буде відправлено на виконання бойового завдання в зоні бойових дій. Свідок пояснив, що шикування - це загальний збір особового складу для доведення завдань особовому складу або комусь конкретно, під час якого командиром призначаються рішення, завдання, які буде виконувати особовий склад.

Зазначив, що під час шикування заступником командира - полковником ОСОБА_26 було віддано наказ на виконання всім підрозділом бойового завдання. Наказ було оголошено всьому особовому складу, який знаходився на цьому шикуванні в усній формі. Було оголошено, що особовий склад буде висуватися для виконання бойових завдань і хто за станом здоров`я або з якихось інших причин не може виконувати бойові завдання, то вони повинні вийти зі строю. Полковником було повідомлено, що тих хто відмовлять від виконання наказу, може бути притягнуто до кримінальної відповідальності. Особовий склад який був готовий виконувати завдання залишився на місці, а який не міг виконувати завдання - вийшли зі строю вперед на декілька кроків. Надалі, свідку було віддано наказ забрати особовий склад, який готовий до виконання завдань, у підрозділ для їх розміщення і постановки додаткових завдань, які будуть вказані командиром. А той особовий склад, який відмовився виконувати наказ, залишився на плацу для надання пояснень з якої причини вони не можуть виконувати бойові завдання. На виконання наказу погодились близько 5 чоловік, всі інші відмовились.

Вказав, що при оголошення наказу був присутній фотограф, прізвища якого він не знає, який здійснював відеозйомку. ВЛК деякі військові на час відання наказу вже пройшли, а деякі ще проходили, щодо обвинуваченого, то він не пам`ятає, оскільки вже пройшов тривалий проміжок часу .

Свідок зазначив, що обвинувачений був у особовому складі який відмовився виконувати бойовий наказ командира, з яких саме причин, він не знає, оскільки не був присутній коли ОСОБА_5 висловлював відмову. Командир окремо відводив військовослужбовців в сторону, де останні йому озвучували причини з яких не можуть виконати наказ. Зазначені пояснення фіксувались на відеокамеру.

Пояснив, що для проходження ВЛК військовий мав звернутися до медичного пункту лікарні, де лікарі мали прийняти рішення щодо направлення військового для проходження ВЛК, або направити до медичного працівника. Свідок не пам`ятає коли було затримано та направлено до ДБР обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він займав посаду водія мікроавтобуса. Приблизно в лютому-березні 2023 року було шикування на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Він знаходився в строю. Був відданий усний наказ полковником ОСОБА_7 вирушити маршом на виконання бойового завдання в місто Харків - Бахмут, хто з якихось причин не може виконувати далі завдання та даний наказ вийти зі строю. Формулювання наказу, як «вирушити маршем особовому складу», він не чув. Чи було роз`яснено полковником ОСОБА_7 про будь-які наслідки відмови від виконання вказаного наказу, він не пам`ятає. В зведеному підрозділі перебувало приблизно 30 військовослужбовців. Певна кількість осіб, орієнтовно 17 військовослужбовців вийшли зі строю, після цього повідомляли причину відмови від виконання наказу. Віддання наказу та відмова від його виконя фіксувалася на відеокамеру. Хто саме здійснював відеофіксацію, йому не відомо. Чи був ОСОБА_5 середих осіб, які відмовилися виконувати бойовий наказ, він сказати не може, не запам`ятав. Особисто йому не відома причина, з якої ОСОБА_5 відмовився виконувати бойовий наказ. Він чув, що військовослужбовці відмовлялися виконувати відданий наказ за станом здоров`я. Чи проходив військовий склад військово-лікарську комісію йому не відомо. Коли направили військовослужбовців, які відмовилися виконувати наказ в ДБР, він не пам`ятає.

Виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження суд прийняв відмову прокурора від допиту свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_28 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 .

Суд зазначає, що відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

За приписами п.35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Наказ завжди має бути конкретним.

В межах розгляду даного кримінального провадження судом встановлено, що 06.03.2023 заступником командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по роботі з особовим складом полковником ОСОБА_7 , вишикувано особовий склад НОМЕР_2 , 2-го та 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в тому числі солдата ОСОБА_5 у військовому містечку № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та було віддано усний наказ (вимога) для здійснення маршу в АДРЕСА_3 для подальшого виконання бойових завдань за призначенням. Отже, на переконання суду, оскільки така вимога є конкретною, чітко сформульованою та не допускає подвійного тлумачення, то вона повністю відповідає ознакам наказу в розумінні Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Більше того, приписами вказаних статутів установлено обов`язковість виконання підлеглим будь-якої законної вимоги керівника.

За п.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно з ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до п.35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Також відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 не звертався до вищого керівництва з рапортом про недовіру до командира, конкретні причини відмови від виконання наказу ОСОБА_7 не повідомляв, обмежився загальними висловлюваннями, а саме "за станом здоров`я та фізичною непідготовленістю". Сам наказ є законний, сформульований виразно, чітко й зрозуміло, не допускає подвійного тлумачення та є реальним для виконання.

Матеріали провадження також не містить будь-яких відомостей про те, що відданий полковником ОСОБА_7 наказ оскаржувався стороною захисту до керівництва вищого рівня або до суду, як і не містить будь-яких посилань на обставини та відповідні докази, які б могли об`єктивно перешкодити ОСОБА_30 його виконати. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази оскарження ОСОБА_5 висновку ВЛК від 14.02.2023 про придатність обвинуваченого до військової служби.

З огляду на зазначене, суд ставиться критично до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , в частині відсутності у його діях, ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, оскільки вони є суперечливими, спростовуються сукупністю досліджених судом доказами, і спрямовані на спробу обвинуваченого уникнути покарання.

Оцінюючи відповідно до вимог ст.94 КПК України безпосередньо досліджені судом докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у відкритій відмові виконати наказ начальника, тобто непокорі, вчинена в умовах воєнного стану, доведена поза розумним сумнівом, а тому кваліфікує дії обвинуваченого за ч.4 ст.402 КК України.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується положеннями ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , передбачене ч.4 ст. 402 КК України, є тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він: раніше не був судимий, має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утримані двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , та одну малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_8 , проходить військову службу за призивом під час мобілізації на посаді старшого механіка водія 1-го взводу ОП 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, згідно даних службової характеристики встановлено, що за своїми професійними, діловими і моральними якостями солдат ОСОБА_5 займаній посаді не відповідає, за час тимчасового утримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_9 протиправних дій та порушень не здійснював, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує:

- принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень;

- характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, яке є небезпечним тяжким військовим злочином, оскільки вчинений під час широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації відносно України та введеного воєнного стану, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, а отже безсумнівно негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань;

- дані про особу обвинуваченого, який є особою середнього віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні та стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та одна малолітня дитина, якій станом на час ухвалення даного вироку виповнилося два місяці, а також поведінку до вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.4 ст.402 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає суспільним інтересам та інтересам держави за умов введеного на території України воєнного стану, а отже відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд зазначає, що до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, разом із зобов`язанням з`являтись за першим викликом до суду, а отже ураховуючи особистість обвинуваченого, указаний запобіжний захід слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Клопотань щодо зміни запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлялося.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до ст.208 КПК України був затриманий о 16-00 годині 06.03.2023.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 07.03.2023 застосовано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_9 строком до 04.05.2023 із визначенням суми застави у розмірі шістдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 161040,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.05.2023 продовжено ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.06.2023, із визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі шістдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 161040,00 грн.

09.05.2023, взятого під варту ОСОБА_5 звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_9 , у зв`язку із внесенням ОСОБА_31 застави у розмірі 161040,00 грн.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України, суд дійшов висновку про зарахування ОСОБА_5 у строк покарання за даним вироком час його попереднього ув`язнення, а саме в період з 06.03.2023 по 09.05.2023 включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 06.03.2023 по 09.05.2023 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді застави у розмірі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. 00 коп., разом із зобов`язанням з`являтись за першим викликом до суду - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. 00 коп., яка внесена 08.05.2023 ОСОБА_31 (паспорт НОМЕР_6 ) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, рахунок: НОМЕР_7 , повернути заставодавцю - ОСОБА_32 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя - ОСОБА_1