Справа № 127/6136/24
Провадження №11-сс/801/346/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника заявника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференціі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали скарги за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2024 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000555 від 12.07.2023, -

встановив:

ухвалою слідчого судді задоволено клопотання відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки Samsung A32 IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 , який упаковано до спецпакету НПУ №PSP3263432.

На вказану ухвалу представник заявника - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суді Вінницької області від 01.03.2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000555 від 12.07.2023 року. Клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному № 0000555 від 12.07.2023 року залишити без задоволення. Зобов`язати слідчого управління ГУНП у Вінницької області ОСОБА_10 негайно повернути ОСОБА_8 мобільний телефон марки Samsung A32 IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 .

Вимоги мотивує тим, що порушено вимоги ч. 2 ст. 64-2 КПК України, оскільки із клопотанням про арешт майна до суду повинен звертатись прокурор. Однак, в порушення вимог процесуального законодавства з клопотанням про арешт майна, яке належить ОСОБА_8 , якій є третьою особою щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, звернувся слідчий поліції, якій є неповноважною особою.

В рішенні слідчого судді від 01.03.2024 року жодним чином не відображена позиція представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, відображена у запереченні від 29.02.2024 та подана через підсистему Електронного суду, в частині відсутності у слідчого поліції повноважень на подання клопотання про арешт майна, яке належить третій особі. Як наслідок, в судовому рішенні не відображено позиції суду щодо вказаних аргументів, не обґрунтовано відмову у прийняті вказаного аргументу.

Крім того, адвокатом порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Вимоги мотивує тим, що рішення слідчого судді по вказаної справі не надходило ОСОБА_8 або його представнику, ні через підсистему Електронного Суду, ні поштою та ніяким іншим чином. Вказане рішення було отримано лише 19.04.2024 року після отримання судом відповідного запиту від 13.04.2024 про надання копії рішення. У зв`язку з чим виникла необхідність в поновленні строку для апеляційного оскарження рішення слідчого судді від 01.03.2024, шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання представника заявника - адвоката ОСОБА_7 щодо поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду підлягає задоволенню, оскільки ухвала слідчого судді була постановлена без участі заявника та його представника, а тому згідно із ч. 3 ст. 395 КПК строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання ним копії цієї ухвали. Відповідно до матеріалів провадження апелянтам стало відомо про наявність оскаржуваної ухвали 19.04.24 через Електронний кабінет, що підтверджується копіями супровідних листів про направлення копії ухвали слідчого судді.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження -слід поновити, оскільки доводи апелянта в цій частині є переконливими та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, думку представника заявника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

В силу ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Однак, прийшов до помилкових висновків у встановленні способу арешту такого майна, враховуючи всі конкретні обставини даного провадження.

З матеріалів судового провадження встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000555 від 12.07.2023, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 246 КК України.

21.02.2024 під час проведення обшуку автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , на підставі ухвали Вінницького міського суду від 19.02.2024 у справі №127/5435/24 було вилучено мобільний телефон марки Samsung A32 IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 , який постановою слідчого від 22.02.2024 визнано речовим доказом.

Пунктом 1 частини 2ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Тобто, арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Такі докази в матеріалах провадження наявні, адже органами досудового розслідування встановлено можливе використання вказаного майна під час вчинення злочину. Отже, вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні. Отже, матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність цього майна (в даному випадку автомобіля) критеріям ст. 98 КПК України, а відтак і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, з метою його належного забезпечення, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт такого майна..

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Проте, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень статті 168 КПК тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В свою чергу, частиною 1 статті 100 КПК передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У даному випадку постановою слідчого визнано речовими доказами і матеріальні носії інформації - мобільний телефон та планшетний пристрій, проте не електронні файли, програми та ін., що зафіксовані на них.

Враховуючи що вміст цих речей містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування може бути скопійовано за участю спеціаліста, а про потребу проведення експертного дослідження, слідчим під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, зазначено не було, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку, що потреба у подальшому арешті вказаних матеріальних об`єктів, за наявності в органу досудового розслідування копій інформації яка на них міститься, відсутня.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта адвоката ОСОБА_7 ,про те, що з клопотанням до слідчого судді про арешт майна мав звертатись прокурор, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися як прокурор так і слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя не обґрунтовано дійшов висновку про наявність на час розгляду клопотання правових підстав для накладення арешту на вищевказані планшет та мобільний телефон, оскільки інформацію з них можливо скопіювати органом досудового розслідування при проведенні їх огляду в установленому ст.168 КПК порядку, а отже фактично виконані всі необхідні дії для збереження відповідного доказу - інформації/відомостей, що міститься в цьому майні, тому майно, вилучене в ході обшуку автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 ,а саме мобільний телефон марки Samsung A32 IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 , - доцільно передати на відповідальне зберігання ОСОБА_8 після зняття з них копій та інформації, необхідних органу досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2024, якою накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки Samsung A32 IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 , який упаковано до спецпакету НПУ №PSP3263432.

Передати мобільний телефон марки Samsung A32 IMEI 1 НОМЕР_2 та IMEI 2 НОМЕР_3 із номером телефону НОМЕР_4 , який упаковано до спецпакету НПУ №PSP3263432 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 після зняття з нього копій та інформації, необхідних органу досудового розслідування.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4