УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року

м. Київ

справа № 567/1970/23

провадження № 51 - 1394 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід головуючому судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000215 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2024 рокуна підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду.

У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвал місцевого та апеляційного судів в касаційному порядку.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та наявну в матеріалах провадження копію ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Положеннями абз. 1 ч. 2 ст. 392 КПК установлено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Із системного аналізу норм КПК убачається, що ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні клопотання про відмову у задоволенні заяви про відвід судді, окремому оскарженню не підлягає.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження з цих підстав, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право особи на апеляційне оскарження судових рішень, то вони не ґрунтуються на законі.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.

Посилання обвинуваченого в касаційній скарзі на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року в справі № 237/1459/17 є безпідставним, оскільки у цьому висновку йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які би вказували на необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та копії ухвали апеляційного суду убачається, що підстави для її задоволення відсутні.

З огляду на викладене Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 23 січня 2024 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3