Справа № 461/2427/24
Провадження № 1-кс/461/1852/24
20.03.2024 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Розгляд клопотання, у відповідності до ч.2 ст. 172 УКПК України, просить слідчого суддю проводити без участі власника (володільця) майна, з метою забезпечення арешту майна та запобігання можливості відчуження вказаного майна до розгляду даного клопотання по суті.
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 20 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином та відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційним кримінальним правопорушенням.
Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином та відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційним кримінальним правопорушенням.
Тому з метою застосування можливої конфіскація майна як вид покарання, слідчий просить клопотання підтримати.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 працюючи в відділі охорони та використанні об`єктів культурної спадщини Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, яке діє на підставі положення про відділ охорони використання об`єктів культурної спадщини затверджене 02.01.2017 начальником Управління охорони історичного розвитку Львівської міської ради та відповідно до наказу №49-К від 23.12.2016 начальника Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради перебуває на посаді начальника відділу охорони та використання об`єктів культурної спадщини Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, є службовою особою, відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України.
Відповідно до п. 1.1. положення про Відділ охорони та використання об`єктів культурної спадщини Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (надалі - відділ) відділ є структурним підрозділом управління охорони історичного середовища Львівської міської ради.
При цьому, згідно п. 3.3., п. 3.5., п. 3.7, п. 3.8, п. 3.12 положення відділ здійснює підготовку проектів висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках та у зонах їх охорони, на археологічних територіях, які охороняються, в історичному ареалі м. Львова, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитись на стані об`єктів культурної спадщини, здійснює підготовку проектів погодження історико-містобудівних обґрунтувань, реставраційних завдань та видача вихідних даних для проектування об`єктів у межах історичного ареалу м. Львова, пам`ятках культурної спадщини, їхніх територіях та у зонах охорони, здійснює підготовку проектів розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та у зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених Законом України "Про охорону культурної спадщини", дозволів або з відхиленням від них на підставі відповідних нормативно-правових актів органів охорони культурної спадщини вищого рівня; складання протоколів про адміністративні правопорушення та формування адміністративних справ у сфері охорони культурної спадщини на підставі відповідних нормативно-правових актів органів охорони культурної спадщини вищого рівня, розробку проектів висновків щодо відчуження або передачі у володіння, користування або управління пам`яток їх власникам чи уповноваженим ними органам, іншим особам, здійснює підготовку та подання позовних заяв до суду, представництво інтересів управління у суді.
У відповідності до п. 7.1. положення відділ очолює начальник відділу, який організовує поточну роботу відділу, забезпечує взаємодію з іншими відділами управління, розробляє та здійснює заходи щодо покращення роботи відділу.
З огляду на викладене вище, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника відділу охорони та використання об`єктів культурної спадщини Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради є службовою особою.
Встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше жовтня 2023 року розробив механізм протиправного отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення посадовими особами Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної військової адміністрації за прийняття рішень в їх компетенції, а саме затвердження охоронного договору на об`єкти культурної спадщини.
Так, в липні місяці 2022 року, до ОСОБА_6 , звернувся представник ТзОВ «Віденська кав`ярня» з приводу надання юридичних послуг, щодо юридичного аудиту технічної документації та правовстановлюючих документів на нерухомість (далі аудит). Вході проведення аудиту виникла необхідність у виготовлення та затвердженні облікової документації на пам`ятку архітектури місцевого значення, що за адресою АДРЕСА_3 (далі облікова документація), з подальшим укладенням охоронного договору, що входить до компетенції Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради та Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної військової адміністрації. У зв`язку із вищевказаним ОСОБА_6 звернувся до Львівської міської ради, де йому повідомили, що вищевказане питання належить до компетенції начальника відділу охорони та використання об`єктів культурної спадщини Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради ОСОБА_5 , надавши контакти останнього, як особи яка може надати допомогу з вирішенням вищевказаного питання.
В перших числах жовтня 2023 року близько 12:00 години, ОСОБА_6 , зустрівся із ОСОБА_5 , в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою АДРЕСА_4 де в ході спілкування, ОСОБА_5 , повідомив, що з метою виготовлення та затвердження облікової документації ОСОБА_6 необхідно надати неправомірну вигоду у сумі 1 000 доларів США. При цьому ОСОБА_5 вказав, що 1000 доларів США він отримує за вплив на відповідних посадових осіб Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної військової адміністрації, оскільки без цього виготовлення та затвердження документації неможливе. Крім цього в ході спілкування ОСОБА_5 повідомив про необхідність зібрати правовстановлюючі документи та технічну документацію на споруди, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 та надати йому для вивчення, які в подальшому на початку грудня місяця 2023 року ОСОБА_6 особисто передав ОСОБА_5 .
26.01.2024 ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе за сприяння у виготовленні та затвердження облікової документації, зустрівся із ОСОБА_6 в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою АДРЕСА_4 , де в ході спілкування висловив останньому вимогу про збільшення суми неправомірної вигоди до 1 500 доларів США та повідомив, про необхідність її надання двома частинами по 750 доларів США, перед виготовленням облікової документації та після завершення виготовлення облікової документації до скерування на затвердження в Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної військової адміністрації. Крім цього ОСОБА_5 , повідомив, що першу частину неправомірної вигоди в сумі 750 доларів США, йому необхідно буде передати на наступній зустрічі.
16.02.2024 близько 14:30 години, ОСОБА_6 , знаходячись в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою АДРЕСА_4 , розуміючи, що без надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 , він не зможе отримати документи облікової документації на пам`ятку архітектури місцевого значення, що за адресою АДРЕСА_3 , будучи поставленим вказаною особою в такі умови, за яких він був вимушений надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо реалізації прав і законних інтересів ТзОВ «Віденська кав`ярня», передав, а ОСОБА_5 отримав, гошові кошти у сумі 750 доларів США, як частину неправомірної вигоди, яку останній вимагав за вплив на прийняття рішення посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 .
15.03.2024 об 15:50 години, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі з ОСОБА_6 , в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою АДРЕСА_4 , продовжив висловлювати вимоги стосовно передачі другої частини неправомірної вигоди в сумі 750 доларів США, за виготовлення та затвердження облікової документації, яку необхідно надати 19.03.2024.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи поставленим в умисно створені ОСОБА_5 умови, за яких вимушений був надати останньому неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо реалізації прав і законних інтересів ТзОВ «Віденська кав`ярня», а саме відмови у виготовленні та затвердженні облікової документації, погодився на протиправну вимогу ОСОБА_5 .
В подальшому 19.03.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою м. Львів, площа Ринок, 10, в період часу з 12.00 по 13.00 год., передав ОСОБА_5 , другу частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти у сумі 750 доларів США, яку останній вимагав за вплив на прийняття рішення посадовою особою Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної військової адміністрації. Після чого, працівниками правоохоронних органів було припинено протиправну діяльність ОСОБА_5 , а предмет неправомірної вигоди вилучено.
Так, 26.01.2024 в другій половині дня, знаходячись в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою м. Львів, площа Ринок, 10, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів з метою отримання неправомірної вигоди для себе, будучи обізнаним, що ОСОБА_6 , є представником ТзОВ «Віденська кав`ярня», повідомив останньому про те, що він наділений повноваженнями представника відповідача в адміністративному позові. В ході розгляду адміністративного позову 28.11.2023 Львівським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про призначення судової будівельної-технічної експертизи та зупинення провадження у справі на підставі клопотання поданого представником позивач. В свою чергу ОСОБА_5 , як представником відповідача на вказане рішення подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, щодо скасування ухвали про призначення судової будівельної-технічної експертизи та зупинення провадження.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на отримання неправомірної вигоди для себе ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_6 , що він не погоджується з рішення Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, щодо оскарження ухвали про призначення судової будівельно-технічної експертизи і зупинення провадження, та за надання йому неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США, в судовому засідання Восьмого апеляційного адміністративного суду, щодо розгляду адміністративного позову, відмовиться від поданої ним апеляційної скарги, щодо оскарження ухвали про призначення судової будівельно-технічної експертизи і зупинення провадження, а у разі не надання такої неправомірної вигоди буде наполягати на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні вищевказаної ухвали суду першої інстанції.
15.03.2024 об 15:50 години, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі з ОСОБА_6 , в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою АДРЕСА_4 , продовжив висловлювати останньому вимогу стосовно передачі неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США, за відмову від апеляційної скарги у Восьмому апеляційному адміністративному суді, щодо оскарження ухвали про призначення судової будівельно-технічної експертизи і зупинення провадження, в межах розгляду адміністративного позову.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи поставленим в умисно створені ОСОБА_5 умови, за яких вимушений був надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо реалізації прав і законних інтересів ТзОВ «Віденська кав`ярня», а саме в підтримання апеляційної скарги у Восьмому апеляційному адміністративному суді, щодо оскарження ухвали про призначення судової будівельно-технічної експертизи і зупинення провадження, в межах розгляду адміністративного позову, погодився на протиправну вимогу ОСОБА_5 .
В подальшому 19.03.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи в кав`ярні «Львівська копальня кави», що за адресою м. Львів, площа Ринок, 10, в період часу з 12.00 по 13.00 год., передав ОСОБА_5 , неправомірну вигоду, а саме грошові кошти у сумі 500 доларів США, яку останній вимагав для себе за відмову від апеляційної скарги у Восьмому апеляційному адміністративному суді, щодо оскарження ухвали про призначення судової будівельно-технічної експертизи і зупинення провадження, в межах розгляду адміністративного позову. Після чого, працівниками правоохоронних органів було припинено протиправну діяльність ОСОБА_5 , а предмет неправомірної вигоди вилучено.
20 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ч. 3 ст. 369-2 КК України одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди - ч. 3 ст. 368 КК України вимагання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.
Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином та відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційним кримінальним правопорушенням.
Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином та відповідно до примітки ст.45 КК України корупційним кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме майно і рухоме майно, гроші, які перебувають у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження, зокрема застосування можливої конфіскації майна. Оскільки, ОСОБА_5 в разі визнання його винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369-2, ч.3 ст.368 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть застосувати конфіскацію майна.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1