Справа №345/3148/24
Провадження № 1-кс/345/460/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2024 м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2024,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2024 за ч. 1 ст. 182 КК України, а матеріали кримінального провадження направити органу дізнання для продовження досудового розслідування.

Свою скаргу мотивує тим, що 19 березня 2024 року сектором дізнання Калуського РВП ГУНІ в Івано-Франківській області внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 182 КК України, по факту незаконної передачі АТ «Ощадбанк» і незаконного використання ТОВ «Прімоколект центр грошових вимог» конфіденційної інформації про нього. Постановою дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 квітня 2024 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постанову дізнавача ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження вважає безпідставною, незаконною, передчасною і такою, що підлягає до скасування. В оскаржуваній постанові зазначено, що дії АТ «Ощадбанк» з приводу передачі даних ТОВ «Прімоколект центр грошових вимог» та ТДВ «ІНТЕР-РІСК» є законними, так як передача даних відбулась за умовами договорів, окрім цього, передача ідентифікатора виконавчого провадження не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК України. Таким чином в оскаржуваній постанові констатовано факт передачі АТ «Ощадбанк» його персональних даних колекторським компаніям. В той же час вважає, що твердження дізнавача про те, що така передача персональних даних є законною, оскільки відбувалась на підставі договорів є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Він не був стороною цих договорів і згоди на передачу персональних даних третім особам АТ «Ощадбанк» не надавав. Висновок органу дізнання про те, що передача ідентифікатора доступу до виконавчого провадження не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, вважає безпідставним та помилковим, оскільки передача ідентифікатора доступу до виконавчого провадження є фактично передачею доступу до його персональних даних.

За таких обставин вважає, що в діях посадових осіб АТ «Ощадбанк», причетних до передачі його персональних даних колекторським компаніям, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу з підстав, зазначених у ній, та просив її задоволити.

Дізнавач Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що дії АТ «Ощадбанк» з приводу передачі даних ТОВ «Прімоколект центр грошових вимог» та ТДВ «ІНТЕР-РІСК» є законними, так як передача даних відбулась за умовами договорів. Окрім цього, передача ідентифікатора виконавчого провадження не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 182 КК України. Про факт навності договорів йому відомо з відкритих джерел інформації, а саме: з офіційного сайту АТ "Ощадбанк". Самі договора ним не витребовувалися, пояснення у будь-яких працівників банку не відбиралися. Щодо стану виконання виконавчого листа також нічого не відомо. З огляду на викладене, вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, дізнавача, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Закриваючи дане кримінальне провадження, дізнавач Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 передчасно прийшов до такого висновку, оскільки не провів всіх необхідних слідчих дій.

Відповідно до ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна складатись з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Постанова слідчого, прокурора повинна бути однозначною і не містити суперечностей.

Текст оскаржуваної постанови від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження свідчить про те, що вищевказаних вимог при закритті кримінального провадження в повному обсязі не дотримано.

Дізнавач, закриваючи кримінальне провадження, не провів усі необхідні слідчі дії, які б забезпечили прийняття повного, законного та об`єктивного рішення.

За час розслідування даного кримінального провадження з 19.03.2024 по 30.04.2024 дізнавачем Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 не зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували чи спростовували факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що в рамках даного кримінального провадження не було витребувано договорів, укладених між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Прімоколект центр грошових вимог», ТДВ «ІНТЕР-РІСК Україна» предметом, яких, зокрема, була б передача банком наявної в нього персональної інформації щодо ОСОБА_3 з метою врегулювання простроченої заборгованості останнього колекторськими компаніями.

Водночас, на запит ОСОБА_5 АТ «Ощадбанк» відмовило у наданні йому договору № 33 від 09.03.2023, що укладено між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «ІНТЕР-РІСК Україна», оскільки вказаний договір містить конфіденційну інформацію.

Таким чином, дізнавачу необхідно встановити факт укладення вказаних договорів, їхній предмет, зміст, строк дії, а також те, чи не визнавалися вони у встановленому законом порядку недійсними.

Крім того, дізнавачем не допитано відповідальну особу АТ «Ощадбанк» з приводу укладення договорів щодо передачі банком персональної інформації відносно ОСОБА_3 та не перевірено факт наявності простроченої заборгованості в останнього.

Слідчий суддя звертає увагу також і на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий повинен конкретизувати, в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в її діях в даному випадку.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Так як дізнавач не провів усі необхідні слідчі дії, які б забезпечили прийняття повного, законного та об`єктивного рішення, а також у постанові про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, то слідчий суддя вважає, що скаргу необхідно задоволити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2024, задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження № 0000075 від 19.03.2024 скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений о 09:00 год. 23.05.2024.

Слідчий суддя: