КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.03.2024 задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , та накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, із забороною володіння, розпоряджання та користування на майно, яке вилучено на підставі невідкладного обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , проведеного в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у період з 21 год. 15 хв. 26.02.2024 до 00 год. 16 хв. 27.02.2024, а саме:

1) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 35700 доларів США;

2) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 9150 Євро;

3) мобільний телефон Samsung Galaxy S215G, модель SM-G9910,

_____________________________________________________________________________

Справа 757/10479/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3808/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

серійний номер R5CR40QGZ0B, із установленими сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

4) флеш-накопичувач з надписом ATLANFA AT-U2 16 Gb та флеш-накопичувач з надписом TEAM T123 16 Gb;

5) 2 пари шкарпеток, загалом 4 одиниці, чорного кольору, з наявністю на останніх бирок з надписом «шкарпетки зимові (трекінгові), TCA01XJ.37739-360:2022 (01), Тип 2, розмір 25-27, власність Збройних Сил України, не для продажу, ННН:8415-61-011-4851»;

6) куртка зеленого кольору з биркою на останній з надписом «Куртка костюма утеплювача, розміром XL/L, вид 2, ННН:8415-61-012-2489, контракт №286/3/22/200 від 23.05.2022, партія №1 від 07.2022, виробник та постачальник ПП «АЛЛЕН-БІЗНЕС», власність ЗСУ, не для продажу».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на наступне майно: предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 35700 доларів США; предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 9150 Євро; мобільний телефон Samsung Galaxy S215G, модель SM-G9910, серійний номер НОМЕР_3 , із установленими сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; флеш-накопичувач з надписом ATLANFA AT-U2 16 Gb та флеш-накопичувач з надписом TEAM T123 16 Gb.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_7 не була присутня під час розгляду клопотання прокурора та оголошення ухвали від 07.03.2024, на клопотання представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 слідчий відмовив у наданні копії оскаржуваної ухвали та в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосується арешту майна ОСОБА_7 , а в ЄДРСР ухвалу опубліковано лише після 23.04.2024.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно.

Прокурор, з яким погодився слідчий суддя, відносить арештоване майно, у тому числі грошові кошти та мобільні телефони, до речових доказів за такою ознакою відповідності критеріям ст. 98 КПК України, як набуття кримінально протиправним шляхом.

Однак, ані клопотання прокурора, ані ухвала слідчого судді не містить жодного обґрунтування щодо противоправного характеру володіння ОСОБА_7 мобільним телефоном, який є індивідуально визначеним майном і відсутні будь-які дані щодо належності вказаного мобільного телефону іншій особі або щодо протиправного заволодінні ним ОСОБА_7 чи іншими особами.

Також апелянт вказував, що вилучені під час невідкладного обшуку грошові кошти не були попередньо ідентифіковані з метою проведення негласних слідчих дій. Номери та серії купюр не зазначались ані в протоколі обшуку ані в ухвалі слідчого судді про арешт майна, а отже грошові кошти вилучені без ознак ідентифікації, без мети фіксації слідів або інших відомостей, які можуть бути використані як доказі факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

ОСОБА_7 не повідомлялось про підозру, а тому відсутні підстави вважати, що вилучені під час невідкладного обшуку грошові кошти та речі здобуті кримінально протиправним шляхом.

Крім того, частина вилучених за місцем проживання ОСОБА_7 грошових коштів належала іншій особі, які перебували на зберіганні.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_6 , які підтримала подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_7 або її представника.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив апелянт, копію оскаржуваної ухвали стороні захисту не вручено, а зі змістом оскаржуваної ухвали представник власника майна ознайомився за допомогою Єдиного реєстру судових рішень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана 08.05.2024 в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а відтак колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001604 від 26.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 410 КК України.

Як убачається із даних клопотання та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001604, досудове розслідування здійснюється щодо обставин привласнення та подальшого збуту військового майна військової частини НОМЕР_4 в умовах воєнного стану окремими військовослужбовцями.

Згідно даних протоколу невідкладного обшуку від 26.02.2024, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, в період з 21:15 26.02.2024 по 00:16 27.02.2024 проведено обшук місця проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 35700 доларів США;

2) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 9150 Євро;

3) мобільний телефон Samsung Galaxy S215G, модель SM- G9910 , серійний номер НОМЕР_3 , із установленими сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

4) флеш-накопичувач з надписом ATLANFA AT-U2 16 Gb та флеш-накопичувач з надписом TEAM T123 16 Gb;

5) 2 пари шкарпеток, загалом 4 одиниці, чорного кольору, з наявністю на останніх бирок з надписом «шкарпетки зимові (трекінгові), TCA01XJ.37739-360:2022 (01), Тип 2, розмір 25-27, власність Збройних Сил України, не для продажу, ННН:8415-61-011-4851»;

6) куртка зеленого кольору з биркою на останній з надписом «Куртка костюма утеплювача, розміром XL/L, вид 2, ННН:8415-61-012-2489, контракт №286/3/22/200 від 23.05.2022, партія №1 від 07.2022, виробник та постачальник ПП «АЛЛЕН-БІЗНЕС», власність ЗСУ, не для продажу».

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 від 27.02.2024 майно, вилучене в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

28.02.2024 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, із забороною володіння, розпоряджання та користування на майно, яке вилучено на підставі невідкладного обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , проведеного в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у період з 21 год. 15 хв. 26.02.2024 до 00 год. 16 хв. 27.02.2024, а саме:

1) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 35700 доларів США;

2) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 9150 Євро;

3) мобільний телефон Samsung Galaxy S215G, модель SM- G9910 , серійний номер НОМЕР_3 , із установленими сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

4) флеш-накопичувач з надписом ATLANFA AT-U2 16 Gb та флеш-накопичувач з надписом TEAM T123 16 Gb;

5) 2 пари шкарпеток, загалом 4 одиниці, чорного кольору, з наявністю на останніх бирок з надписом «шкарпетки зимові (трекінгові), TCA01XJ.37739-360:2022 (01), Тип 2, розмір 25-27, власність Збройних Сил України, не для продажу, ННН:8415-61-011-4851»;

6) куртка зеленого кольору з биркою на останній з надписом «Куртка костюма утеплювача, розміром XL/L, вид 2, ННН:8415-61-012-2489, контракт №286/3/22/200 від 23.05.2022, партія №1 від 07.2022, виробник та постачальник ПП «АЛЛЕН-БІЗНЕС», власність ЗСУ, не для продажу».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.03.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, із забороною володіння, розпоряджання та користування на майно, яке вилучено на підставі невідкладного обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , проведеного в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у період з 21 год. 15 хв. 26.02.2024 до 00 год. 16 хв. 27.02.2024, а саме:

1) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 35700 доларів США;

2) предмети, ззовні схожі на грошові кошти на загальну суму 9150 Євро;

3) мобільний телефон Samsung Galaxy S215G, модель SM- G9910 , серійний номер НОМЕР_3 , із установленими сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

4) флеш-накопичувач з надписом ATLANFA AT-U2 16 Gb та флеш-накопичувач з надписом TEAM T123 16 Gb;

5) 2 пари шкарпеток, загалом 4 одиниці, чорного кольору, з наявністю на останніх бирок з надписом «шкарпетки зимові (трекінгові), TCA01XJ.37739-360:2022 (01), Тип 2, розмір 25-27, власність Збройних Сил України, не для продажу, ННН:8415-61-011-4851»;

6) куртка зеленого кольору з биркою на останній з надписом «Куртка костюма утеплювача, розміром XL/L, вид 2, ННН:8415-61-012-2489, контракт №286/3/22/200 від 23.05.2022, партія №1 від 07.2022, виробник та постачальник ПП «АЛЛЕН-БІЗНЕС», власність ЗСУ, не для продажу».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена в частині накладення арешту на грошові кошти на суму 35 700 доларів США; грошові кошти на суму 9 150 Євро; мобільний телефон Samsung Galaxy S215G, модель SM- G9910 , серійний номер НОМЕР_3 , із установленими сім-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , флеш-накопичувач з надписом ATLANFA AT-U2 16 Gb та флеш-накопичувач з надписом TEAM T123 16 Gb, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно апелянтом не оскаржується, а відтак колегією суддів не перевіряється.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для арешту вищевказаного майна погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0001604, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на грошові кошти, мобільний телефон та флеш-накопичувачі, вилучені в ході здійснення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, передано, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені мобільний телефон та флеш-накопичувачі можуть містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а вилучені грошові кошти можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи захисника про те, що вилучені під час невідкладного обшуку грошові кошти не були попередньо ідентифіковані з метою проведення негласних слідчих дій, номери та серії купюр не зазначались в протоколі обшуку чи ухвалі слідчого судді про арешт майна, не впливають на правильність висновків слідчого судді та самі по собі не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що частина вилучених за місцем проживання ОСОБА_7 грошових коштів належала іншій особі та лише перебувала на зберіганні ОСОБА_7 , захисником до апеляційної скарги не долучено та в ході апеляційного розгляду не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно наданих прокурором під час апеляційного розгляду відомостей, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001604 закінчено та обвинувальний у вказаному кримінальному провадженні 02.07.2024 надійшов до Деснянського районного суду міста Києва для розгляду по суті.

З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001604 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

З урахуванням викладеного у сукупності, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3