УХВАЛА

30 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 675/307/23

провадження № 51-2221 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд згаданих судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) перевіряє правильність застосування норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. При цьому згідно зі ст. 433 КПК Суд не вирішує питання про достовірність того чи іншого доказу, не ревізує повноти розгляду, висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених у рішеннях судів попередніх інстанцій.

Цих приписів не було враховано при зверненні до Суду.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, у ній засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із судовими рішеннями, просить їх скасувати і закрити кримінальне провадження через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості. Однак попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку, у поданій скарзі ненаведено в аспекті статей 84, 87, 94, 370, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку обґрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції.

Водночас, акцентуючи на недодержанні ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», скаржник не вказує аргументів, які би свідчили про допущення апеляційним судом таких порушень норм процесуального права, котрі у розумінні ст. 412 вказаного Кодексу є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваної ухвали. Замість цього, підсумовуючи свою позицію щодо обставин процесуальної дії, засуджений твердить про порушення норм матеріального права.

Крім того, ставлячи під сумнів висновки згаданого суду з питань оцінки доказів, засуджений заперечує достовірність окремих фактичних даних, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Отже, не викладено й обґрунтування заявленої вимоги про закриття кримінального провадження на зазначеній у скарзі підставі.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3