Справа № 753/6449/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/708/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника (ВКЗ) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і призначено покарання у виді 7 (семи) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року більш суворим за цим вироком, суд остаточно визначив ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_8 02 березня 2023 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: пров. Волго-Донський, 2, у м. Києві, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 10 4/64» з рук останнього. Після чого з місця події втік, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 4 999,20 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник в апеляційній скарзі просить змінити його в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України.

В обґрунтуванні вказує, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, за своїм розміром є несправедливим через суворість.

Судом в якості пом`якшуючих покарання обставин, визнано щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків й примирення з потерпілим.

При цьому, суд хоча і врахував молодий вік ОСОБА_8 , те, що він на обліках у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та сім`ю, проте ці відомості прийняті в якості інших обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ч.2 ст.66 КК України.

На думку захисника, приймаючи до уваги ряд пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, при призначенні покарання обвинуваченому підлягають застосуванню положення ст.69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 занадто суворого покарання судом першої інстанції заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання, яке покарання має бути призначене обвинуваченому та визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, суд першої інстанції, виходячи з положень статті 12 КК України щодо класифікації кримінальних правопорушень, відповідно до якої інкриміноване останньому кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.186 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу України, але за своїм розміром, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення та особи обвинуваченого, є явно несправедливим внаслідок суворості, що на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції є підставою для зміни вироку.

Згідно ч. 3 ст. 65 КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Отже, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, на спеціальних обліках лікарів не перебуває, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, працює неофіційно продавцем на ринку, має постійне місце проживання та родину, відсутність претензій з боку потерпілого та добровільне і повне відшкодування обвинуваченим йому збитків завданих злочином, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що наявність вищенаведених пом`якшуючих покарання обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 злочину та дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

У зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає зміні та пом`якшенню покарання за ч.4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Отже таке покарання, як захід державного примусу, на переконання колегії суддів відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та положенням ст. 50, 65 КК України, а також буде справедливим по відношенню до ОСОБА_8 та сприятиме його перевихованню та не вчиненню нових правопорушень у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Призначене ОСОБА_8 покаранняза ч. 4 ст. 186 КК України пом`якшити та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року, більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: