Справа № 761/8188/24
Провадження № 1-кс/761/5784/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №420 171 000 000 012 74 від 11.10.2017,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2019 (справа №752/753/18) в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №420 171 000 000 012 74 від 11.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.265-2, ст.356 КК України.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2019 у справі №752/753/18 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 374 від 06.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . При цьому, вказує, що слідчим не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості того, що вищевказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №420 171 000 000 012 74 від 11.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.265-2, ст.356 КК України.

З огляду на вказане, на переконання заявника арешт на майно було накладено необґрунтовано, оскільки відсутні докази про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, не встановлено розмір майнової шкоди та співмірність обмеження права власності, а тому просить скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 374 від 06.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 доводи свого клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, разом з тим надіслав письмові заперечення у яких зазначив, що заперечує проти скасування арешту, оскільки арешт накладено обґрунтовано та підстав для його скасування нема. Окрім того, зазначив, що майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001274 від 11.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.265-2, ст.356 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2019 у справі №752/753/18 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 374 від 06.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

Зі змісту вищезазначеної ухвали вбачається, що арешт на нерухоме майно було накладено з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, унеможливити його спотворення, приховування, перетворення. Разом з тим, слідчий суддя Голосіївського районного суду м.Києва зазначив, що не застосування арешту може призвести до подальшого знищення, відчуження вказаного майна, а також те, що арешт нерухомого майна є виправданим втручанням у права власника майна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів, що відпали підстави для подальшого збереження зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 29.03.2019 (справа №752/753/18) в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №420 171 000 000 012 74 від 11.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.265-2, ст.356 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 29.03.2019 (справа №752/753/18) в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420 171 000 000 012 74 від 11.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.265-2, ст.356 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: