Справа № 646/3858/19
№ провадження 1-в/646/85/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника колонії - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, який проживав (на момент затримання) за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2017 року за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до ч. 1 ст.70, ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, відповідно до ст.75, 76 КК України;

-вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.02.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

-вироком Полтавського апеляційного суду від 24.05.2023 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.01.2022 року в частині призначення покарання скасовано, призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане подання, в якому адміністрація установи клопоче про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , засудженого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.01.2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Полтавського апеляційного суду від 24.05.2023 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.01.2022 року в частині призначення покарання скасовано, призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, посилаючись на те, що останній позитивно характеризується та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Клопотання обґрунтовано тим, що засуджений працевлаштований на дільниці з виготовлення металоконструкцій цеху № 3 за фахом електрозварювальних ручного зварювання з відрядною оплатою праці, залучається до робіт з благоустрою колонії та поліпшенню житлово-побутових умов, має заохочення, зарекомендував себе позитивно, не має нарікань зі сторони адміністрації та в цілому довів своє виправлення. Засуджений має 4 заохочення. Крім того, засуджений приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» та «Творчість». До реалізації програм ставиться із зацікавленістю, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та духовного розвитку, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу, відвідує бібліотеку установи. Підтримує стосунки з мамою та батьком шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Адміністрація установи вважає, що засуджений своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.

Представник колонії в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про його умовно-дострокове звільнення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, у тому числі, матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до наступного висновку, що подання не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженого не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 107 КВК України передбачено права та обов`язки осіб, засуджених до позбавлення волі. Зокрема, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.02.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.

Дослідженням матеріалів особової справи встановлено, що 23.10.2021 року ОСОБА_5 був затриманий на підставі ст. 191 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

26.01.2022 року Червонозаводським районним судом м. Харкова ОСОБА_5 визнаний винним за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Вироком Полтавського апеляційного суду від 24.05.2023 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.01.2022 року в частині призначення покарання ОСОБА_5 скасовано, ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України - за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.02.2021, ОСОБА_5 призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. За ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України - за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду Харківської області від 25.02.2021 і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 23.10.2021 року, кінець строку 23.03.2025 року.

Таким чином, на момент розгляду подання засуджений відбув 2 роки 4 місяці 26 дні, що більше, ніж дві третіх строку призначеного йому покарання: залишилось 1 рік 4 днів.

З матеріалів дослідженої особової справи засудженого та характеристики Диканівської ВК (№12) від 14.02.2024 року, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.10.2021 року.

З 02.11.2021 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)».

За час перебування в місцях позбавлення волі, режим тримання не порушував. Адміністрацією заохочувався 4 рази.

Працевлаштований на дільниці з виготовлення металоконструкцій цеху № 3 за фахом електрозварювальних ручного зварювання з відрядною оплатою праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених кримінальним правопорушення.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявної в особовій справі характеристики засудженого від 14.02.2024 р. вбачається, що він заохочувався 4 рази, характеризується позитивно.

В той же час, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 згідно з характеристикою від 07.12.2022 р. характеризувався посередньо; до праці не залучався; адміністрацією установи не заохочувався; до виконання поставлених на виробництві завдань ставився задовільно; виконував їх під контролем; до виконання робіт із благоустрою установи ставився посередньо, не завжди вбачав суспільної необхідності у їх виконанні; приймав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», до реалізації програм диференційованого виховного впливу ставився задовільно, брав участь в виховних та культурно-масових заходах, що проводяться в установі, але участі в їх підготовці не приймав; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагнув, вважав достатнім свій загальноосвітній рівень; у вільний від роботи час іноді читає літературу переважно художнього напрямку; при проведенні індивідуально- профілактичних та виховних бесід не завжди відвертий, в першу чергу ставив собі на меті отримання заохочення, а не виправлення.

Згідно з характеристикою від 14.06.2023 р. характеризувався посередньо; був працевлаштований різноробом цеху № 3 «дільниці метало конструкцій» з відрядною формою оплати праці, до праці відносився посередньо, до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи відносився посередньо, здійснював за ними догляд під контролем представників адміністрації, при виконанні дорученої роботи не завжди дотримувався правил пожежної безпеки і безпеки праці; до виконання робіт із благоустрою установи виконання покарань відносився посередньо, без корисної ініціативи; брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставився без зацікавленості; підвищувати свій загальноосвітній рівень та духовний розвиток не бажав, самоосвітою не займається, художню літературу не читає.

Згідно з характеристикою від 12.07.2023 р. характеризувався посередньо; адміністрацією установи, заохочувався 2 (два) рази для стимулювання правослухняної поведінки, на даний час характеризується посередньо; праце влаштований різноробом цеху № 3 "дільниці метало конструкцій", з відрядною формою оплати праці, до праці відноситься посередньо, до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься посередньо, здійснює за ними догляд під контролем представників адміністрації, при виконанні дорученої роботи не завжди дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці; до виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо, без корисної ініціативи; бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» до її реалізації ставиться без зацікавленості; підвищувати свій загальноосвітній рівень та духовний розвиток не бажає, самоосвітою не займається, художню літературу не читає, в колективі засуджених не конфліктний, підтримує відносини із вузьким колом засуджених різної спрямованості, позитивного прикладу для інших засуджених не подає.

З урахуванням цих обставин, хоча засуджений і мав заохочення, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, оскільки така поведінка має бути протягом певного проміжку часу, який є достатнім для того, щоб об`єктивно її оцінити. Відбуття ж засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На думку суду, процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_5 протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання не є стабільним та послідовним, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення на цей час неможливе, а подання виправної колонії є передчасним.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1