Справа № 308/4509/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

та перекладачки ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції матеріали судового провадження № 11-сс/48/204/24, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року, відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , про скасування постанови Генерального прокурора про видачу особи (екстрадицію) від 16.02.2024,

ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Казахстан, уродженця м. Ташкент, район Куйбишевський, Узбецької РСР, тимчасово проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання убачається, що 08 березня 2024 року, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах особи, щодо якої прийнято рішення про екстрадицію - ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати постанову Генерального прокурора від 16.02.2024 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 . В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що 12.11.2023, о 16 год 04 хв., у міжнародному пункті пропуску «Солотвино» співробітниками відділу прикордонної служби під час здійснення прикордонного контролю на в`їзд на територію України встановлений громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки ОСОБА_10 для притягнення його до кримінальної відповідальності за п. 2 ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан. У вказаному пункті пропуску ОСОБА_6 у порядку ст. ст. 208 та 582 КПК України був затриманий слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області. Надалі, 14.11.2023, прокурор звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 тимчасового арешту на 40 діб. Ухвалою слідчого судді клопотання задоволено та застосовано щодо ОСОБА_6 тимчасовий арешт строком на 40 діб з моменту його затримання, до 21.12.2023. Після надходження 19.12.2023 запиту Генеральної прокуратури Республіки Казахстан про видачу ОСОБА_6 , прокурор звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт). Ухвалою слідчого судді від 20.12.2023 відносно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Казахстан. Строк дії ухвали про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 встановлено на 60 днів, до 17.02.2024. З матеріалів клопотання також убачається, що 12.02.2024, прокурор звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , відтак ухвалою слідчого судді від 16.12.2024 клопотання задоволено, та продовжено строк екстрадиційного арешту до 12.04.2024 включно. Вказана ухвала оскаржується і справа знаходиться на розгляді в апеляційному суді. З матеріалів клопотання убачається, що 16.02.2024 Генеральним прокурором України прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 . Республіці Казахстан, відтак 27.02.2024 зазначене рішення (постанову) вручено ОСОБА_6 за місцем перебування під вартою. Адвокат ОСОБА_7 вказує і на те, що у разі видачі ОСОБА_6 правоохоронним органам Республіки Казахстан останньому загрожуватиме катування, оскільки його кримінальне переслідування пов`язане з політичними поглядами та бажанням органів влади відібрати у нього бізнес, і тому він прибув до України ще в 2019 році. Стороною захисту надано слідчому судді докази, зокрема договір оренди житла від 21.09.2023, письмові пояснення самого ОСОБА_6 щодо причин його від`їзду з батьківщини. Адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що доказом того, що ОСОБА_6 не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування є той факт, що ОСОБА_6 покинув територію Казахстану наприкінці 2019 року, не перебуваючи в статусі підозрюваного, що у свою чергу дає підстави вважати, що йому дійсно загрожувала небезпека. Від`їзд ОСОБА_6 з Республіки ОСОБА_10 свідчить про те, що всі його наміри були спрямовані для збереження власної безпеки, але ніяк не з наміром переховування. Постанова про визнання його підозрюваним була винесена тільки у 2021 році. Адвокат ОСОБА_7 просить скаргу задовольнити.

В оскаржуваній ухвалі вказується на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за п. 2. ч. 4 ст. 190 КК Республіки Казахстан. У зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, суддею спеціалізованого міжрайонного слідчого суду міста Алмати, 15 липня 2021 року винесено постанову, якою санкціоновано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 2 місяці з моменту його затримання. При затриманні ОСОБА_6 постановлено негайно доставити до слідчого судді для розгляду доцільності застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане кримінальне правопорушення відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 5 ст. 190 КК України, санкція частини статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, тобто є екстрадиційним. 17.08.2021 постановою СД ОРППС СУ ДП м. Алмати підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2023 щодо громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Казахстан. За результатами екстрадиційної перевірки, проведеною Закарпатською обласною прокуратурою, 16.02.2024 Генеральним прокурором винесено постанову про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Республіки Казахстан для притягнення до кримінальної відповідальності, надалі вказану постанову вручено ОСОБА_6 , про що свідчить відповідна розписка. Зокрема, Офіс Генерального прокурора, при винесенні оскаржуваної постанови вважав, що перешкоди для екстрадиції ОСОБА_6 були відсутні. ОСОБА_6 не є громадянином України, за станом здоров`я може бути переданий до Республіки Казахстан. Окрім того, згідно з даними Державної міграційної, служби України ОСОБА_6 до територіальних органів ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував. Слідчий суддя встановив, що жодних доказів того, що ОСОБА_6 брав участь у політичних акціях проти чинної влади Республіки Казахстан та є членом опозиційних політичних сил, що його переслідування носять політичний характер, стороною захисту не надано. Згідно з даними Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань № 9», за результатами медичного огляду і наявної супровідної документації стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, протипоказань до етапування за станом здоров`я не має. Крім того, відповідно до наданої Міністерством оборони України інформації, громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_6 військову службу у Сухопутних військах Збройних Сил України не проходив та не проходить. На території України не судимий, до кримінальної відповідальності не притягується. Окрім цього, слідчий суддя взяв до уваги і те, що казахська сторона надала гарантії того, що кримінальне переслідування щодо ОСОБА_6 не має політичного чи дискримінаційного характеру, він не буде підданий катуванню, іншому жорстокому, нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, йому буде забезпечено право на захист. Зазначена особа буде притягнута до кримінальної відповідальності лише за ті злочини, за які буде видана, і після закінчення судового розгляду та відбуття покарання зможе вільно залишити територію Республіки Казахстан, а також не буде вислана або видана третій державі без згоди компетентних органів України. На підставі вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах особи, щодо якої прийнято рішення про екстрадицію - ОСОБА_6 , на постанову Генерального прокурора про видачу особи (екстрадицію) від 16.02.2024 необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною. Зазначає, що слідчий суддя не врахував доводи, викладені у скарзі, не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_6 покинув територію Казахстану наприкінці 2019 року, не перебуваючи у статусі підозрюваного, що є підставою для висновку, що йому фактично загрожувала небезпека. На переконання сторони захисту, інтереси України у міжнародних відносинах із Республікою Казахстан не постраждають у разі відмови у видачі ОСОБА_6 . Це відповідатиме як принципу Верховенства права, так і державній політиці України в межах міжнародного співробітництва. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою постанову Генерального прокурора про видачу особи (екстрадицію) від 16.02.2024, - скасувати.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) особи, щодо якої воно прийнято, такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 27 лютого 2024 року ОСОБА_6 за місцем перебування під вартою вручено копію постанови Генерального прокурора України від 16.02.2024 про видачу ОСОБА_6 . Республіці ОСОБА_10 з перекладом на мову, якою він володіє, про що свідчить відповідна розписка (т. 1 а. с. 220).

Згідно з даними Державної міграційної служби України ОСОБА_6 зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться, з питань отримання громадянства України та із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався (а. с. 200 т. 1).

Разом із тим, знаходять своє підтвердження, оскільки підтверджені наявними в матеріалах судового провадження доказами, і висновки слідчого судді про те, що: ОСОБА_6 не є громадянином України, за станом здоров`я може бути переданий до Республіки Казахстан; згідно з даними Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань № 9», за результатами медичного огляду і наявної супровідної документації стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, протипоказань до етапування за станом здоров`я не має; відповідно до наданої Міністерством оборони України інформації, громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_6 військову службу у Сухопутних військах Збройних Сил України не проходив та не проходить; ОСОБА_6 на території України не судимий, до кримінальної відповідальності не притягується.

Як вірно встановлено слідчим суддею, жодних доказів того, що ОСОБА_6 брав участь у політичних акціях проти чинної влади Республіки Казахстан та є членом опозиційних політичних сил, що його переслідування носять політичний характер, стороною захисту не надано.

Також слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що казахська сторона надала гарантії того, що кримінальне переслідування щодо ОСОБА_6 не має політичного чи дискримінаційного характеру, ОСОБА_6 не буде підданий катуванню, іншому жорстокому, нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, йому буде забезпечено право на захист.

У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 буде притягнутий до кримінальної відповідальності лише за ті злочини, за які буде виданий, і після закінчення судового розгляду та відбуття покарання зможе вільно залишити територію Республіки Казахстан, а також не буде висланий або виданий третій державі без згоди компетентних органів України.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів також вважає, що у Офісу Генерального прокурора не існувало підстав, передбачених ст. 589 КПК України, для відмови Республіці Казахстан у видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 до цієї країни.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 покинув територію Казахстану наприкінці 2019 року, не перебуваючи у статусі підозрюваного, що є підставою для висновку, що йому фактично загрожувала небезпека, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні скарги, а відтак і не дають підстав для скасування постанови Генерального прокурора про видачу ОСОБА_6 до Республіки Казахстан.

Із цих підстав, як такі, що не заслуговують на увагу, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що інтереси України у міжнародних відносинах із Республікою Казахстан не постраждають у разі відмови у видачі ОСОБА_6 , а це відповідатиме як принципу Верховенства права, так і державній політиці України в межах міжнародного співробітництва.

На будь-які інші доводи, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось під час її розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги, в якій ставилося питання про скасування постанови Генерального прокурора від 16 лютого 2024 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Республіки Казахстан, повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення про видачу особи компетентним органам іноземної держави. При цьому слідчий суддя взяв до уваги і положення ч. ч. 3, 4 ст. 590 КПК України, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , належним чином вмотивувавши судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 589-591 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), подав адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , про скасування постанови Генерального прокурора про видачу особи (екстрадицію) від 16.02.2024, ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: