Справа № 466/513/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/206/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

з участю: прокурора ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на три роки.

У вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 127 КК України, виправдано.

У відповідності до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_7 спеціального звання «майор міліції».

Запобіжний захід підписку про невиїзд ОСОБА_7 залишено без змін до вступу вироку у законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 365 (в редакції від 12.02.2014р.), ч.2 ст.127 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; за ч.2 ст.127 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

У відповідності до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_9 спеціального звання «лейтинант міліції».

Запобіжний захід підписку про невиїзд ОСОБА_9 залишено без змін до вступу вироку у законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 365 (в редакції від 12.02.2014р.), ч.2 ст.127 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; за ч.2 ст.127 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

У відповідності до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_8 спеціального звання «сержант міліції»

Запобіжний захід підписку про невиїзд ОСОБА_8 залишено без змін до вступу вироку у законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 365 (в редакції від 12.02.2014р.), ч.2 ст.127 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; за ч.2 ст.127 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

У відповідності до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання «старшина міліції».

Запобіжний захід підписку про невиїзд ОСОБА_6 залишено без змін до вступу вироку у законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

На вказаний вирок суду апеляційні скарги подали обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження щодо нього за відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 2 ст. 127 КК України.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, висновки місцевого суду не відповідають фактичним та об`єктивним обставинам справи.

Звертає увагу, що обвинувачення йому було пред`явлено уже після того , як ухвалою Апеляційного суду Львівської області було скасовано незаконний вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 28 травня 2014 року та направлено кримінальне провадження прокурору для проведення додаткового розслідування. Вказує, що при проведенні додаткового розслідування старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_14 по кримінальному провадженню за № 0000209, внесеному до ЄРДР від 06.10.2014 року, не було виконано всіх вказівок зазначеної ухвали апеляційного суду та безпідставно знову уже повторно пред`явлено йому підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, а також безпідставно було пред`явлено підозру та обвинувачення у вчиненні у групі осіб також і злочину, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, якого він ніколи не вчиняв по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 , і у скоєнні якого його раніше ніхто не обвинувачував. Акцентує, що попереднє обвинувачення йому пред`являлось за ст.146 КК України, вчинення якого він теж категорично заперечує.

Вважає, що обвинувачення, яке було пред`явлено йому після додаткового розслідування є неконкретним, ідентичним із обвинуваченням ОСОБА_8 , а у вироку суду вказані факти, які не відповідають дійсності, та у чому він навіть не обвинувачували, що є грубим порушенням вимог діючого КПК України.

Зазначає, що він неодноразово наполягав і на досудовому слідстві, і у судах обох інстанцій на тому, що жодного злочину відносно потерпілого ОСОБА_15 у період з 03.12.2011 по 04.12. 2011 не вчиняв. Потерпілий ОСОБА_15 його навіть не впізнавав, як особу, яка вчинила відносно нього незаконні дії. Вказує, що він, будучи неодноразово допитаним і на досудовому слідстві і у судах як першої, так і апеляційної інстанції давав послідовні та об`єктивні покази про події, які дійсно мали місце в період з 03 грудня по 05 грудня 2011 року, категорично заперечуючи умисел на вчинення злочинів, які безпідставно йому було інкриміновано.

Наголошує, що у ніч на 3 грудня 2011 року, матеріали відносно ОСОБА_15 віддав та пішов по своїх справах. Після закінчення робочого дня в суботу 3 грудня 2011 року повернувся додому та разом з дружиною та малолітнім сином в цей день поїхав у м. Жовкву, Львівської області до своїх друзів та кумів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , де і ночували та повернулися до Львова уже 04 грудня 2011 року. І цього дня в неділю 04.12.2011 він на роботі не був та не бачив потерпілого.

ОСОБА_6 категорично заперечує той факт, що ОСОБА_7 давав йому будь-які вказівки відносно ОСОБА_15 , оскільки навіть не бачив ОСОБА_7 03 грудня 2011 року. Також він категорично заперечував і на досудовому слідстві, і в судах обох інстанцій, що вчиняв будь-які насильницькі дії відносно потерпілого ОСОБА_15 , зокрема, що наносив йому удари руками та ногами у взутті по різних частинах тіла. Категорично заперечував і заперечує факт, що разом зі ОСОБА_8 поклали ОСОБА_15 на лавку спиною уверх та ОСОБА_6 при цьому утримував його, а ОСОБА_8 наносив потерпілому удари дерев`яною палицею у різні частини тіла.

Стверджує, що не приймав жодної участі у перевезенні ОСОБА_15 на опорний пункт охорони правопорядку по АДРЕСА_1 , на автомобілі "Шевроле Авео ", яким керував ОСОБА_18 , і не бачив ОСОБА_7 в цей день взагалі, тим більше на опорному пункті охорони правопорядку по АДРЕСА_1 . Також стверджує, що не вимагав від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні ним крадіжок з підвалів громадян 3 грудня 2011 року. Вважає, що його безпідставно звинувачено у тому, що він повторно доставляв ОСОБА_15 3 грудня 2011 року знову на опорний пункт по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_15 після його попереднього побиття написав явки з повинною, та переодягнувся у одяг, який йому надав ОСОБА_9 .

Вважає безпідставним висновок місцевого суду про те, що він у групі осіб завдавали ОСОБА_15 мучень, що полягали у приковуванні його спецзасобом кайданки у службовому кабінеті, до батареї опалення, ненаданні можливості справити свої природні потреби, ненаданні йому їжі та води, з метою проведення із ним процесуальних дій у робочий день - понеділок 05.12.2011 року

Покликається, що потерпілий ОСОБА_15 дає неправдиві покази щодо подій, які мали місце в період з 03 по 05 грудня 2011 року, оскільки є особою зацікавленою у обвинуваченні його у злочинах , які останній відносно потерпілого ніколи і не вчиняв.

Акцентує, що показанням свідка ОСОБА_19 , матері потерпілого ОСОБА_15 , суд повинен був надати об`єктивну оцінку, адже вона не була очевидцем подій, які мали місце в період з 03 по 05 грудня 2011 року, і в більшості про ці події їй відомо зі слів сина, що вона є зацікавленою особою. Водночас звертає увагу суду на те, що і вона підтвердила той факт, що через ОСОБА_9 вона передавала для сина одяг та ліки, чого не врахували органи досудового слідства.

Вважає, що не було здобуто та надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили скоєння ним злочинів, які йому інкримінують, а місцевий суд у своєму рішенні покликався на докази, які є неналежними та недопустимими.

В апеляційній скарзі із наступними доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок та і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що оскаржуваний вирок є необґрунтованим, невмотивованим, протиправним та незаконним, був прийнятим судом першої інстанції з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права. Місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права та грубо порушив норми процесуального права, розглянув матеріали кримінального провадження суто формально, неповно, не всебічно та не об`єктивно оцінив всі обставини та докази по справі, а також не перевірив, не дослідив, не надав належної оцінки та не врахував наявні обставини та докази у справі, що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення, яке підлягає скасуванню.

Зазначає, що покази потерпілого ОСОБА_15 , надані у судовому засіданні, є суперечливими із іншими доказами по справі. Потерпілий ОСОБА_15 зазначав, що його били на дільничному пункті міліції працівники міліції, яких він до того не знав і не був з ними знайомий, і крім них на вказаному дільничному пункті міліції, з його слів, також знаходились інші працівники міліції як у форменому одягу, так і в цивільному, проте він їх не знав і вони для нього були невідомими, тобто жодного працівника міліції, які в той період часу знаходились на вказаному дільничному пункті міліції, ОСОБА_15 не знав. Водночас, ОСОБА_15 знає в обличчя та знає як звати обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки перебував під адміністративним наглядом в Галицькому РВ і приходив на відмітки до ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що всі обвинуваченні ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції вказували, що його ( ОСОБА_23 ) 03.12.2011 року в період часу з 09.00 год. і до 11.30год. вони не бачили і жодних вказівок щодо незаконного утримання та побиття ОСОБА_15 він їм не давав.

Вважає недопустимим та неналежним доказом щодо перебування його на опорному пункті по АДРЕСА_3 03.12.2011 року після 09.08 год. інформацію, отриману на підставі ухвал слідчого судді Галицького районного суду м. Львова щодо телефонних дзвінків абонентів ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 (Протокол огляду від 26.11.2014 року к/п № 0000209 т.3 а/с 86-106).

Зазначає, що свідчення ОСОБА_24 є неправдивими та не могли враховуватись судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Наголошує, що висновок комісійної судово-медичної експертизи № 219 від 24.12.2014 року, на яку покликається суд першої інстанції, щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не відповідає обставинам справи. Так, згідно до цього висновку експерта тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_15 відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли виникнути 04-06 грудня 2011 року, а не 03 грудня 2011 року. При цьому ні досудовим слідством, ні судом взагалі не перевірялись можливість отримання ОСОБА_15 зазначених тілесних ушкоджень за інших обставин.

Звертає увагу, що місцевий суд не врахував його показань. Ні сторона обвинувачення, ні суд першої інстанції не перевірили його показання, не допитали з приводу їх підтвердження чи спростування начальника Шевченківського РВ ОСОБА_25 , начальників служб Шевченківського РВ, які були присутні на нараді у начальника райвідділу з 09.00 до 09.45 год. 03.12.2011 року, членів старої та нової СОГ, які здавали зміну та які заступали в наряд, і які були присутні на розводі в начальника РВ з 08.30 год. до 09.00 год. 03.12.2011 року, осіб, які були відповідальними по територіальних органах та ГУМВС, та які брали участь у оперативній нараді 03.12.2011 року з 10.00 год. до 10.40 год., ОСОБА_26 та ОСОБА_27 з приводу перебування в них 03.12.2011 року ОСОБА_7 , працівників піцерії, де він обідав з 13.00 год. до 14.00 год. 03.12.2011 року.

Акцентує, що ні під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні під час його судового розглядує в суді першої інстанції не було дотримано принципу законності.

Покликається, що сторона захисту неодноразово подавала в суді першої інстанції клопотання про виклик та допит потерпілого ОСОБА_15 з метою усунення розбіжностей в його показах, але судом першої інстанції було необґрунтовано в цьому відмовлено. Відтак, вбачається порушення права його на захист від висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим вбачається недопустимість як доказів показань ОСОБА_15 , наданих ним у судовому засіданні місцевого суду.

Також вказує, що усі вище перелічені докази, на які покликався суд першої інстанції у своєму рішенні, мають сумнівний характер, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стверджує, що судом першої інстанції не доведено «поза розумним сумнівом» того, що він 03.12.2011 року в період часу з 09.00 год. до 11.30 год. перебував у приміщенні дільничного пункту міліції Шевченківського РВ по АДРЕСА_3 . Також судом не доведено «поза розумним сумнівом», що потерпілий ОСОБА_15 у зазначений період часу знаходився у приміщенні вказаного дільничного пункту міліції і йому там були нанесені тілесні ушкодження.

Вказує, що його показання та показання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ні сторона обвинувачення, ні суд першої інстанції не перевірили належним чином.

Звертає увагу, що обвинувачення та вирок суду першої інстанції обґрунтовані виключно показаннями ОСОБА_15 , жодних інших показів, які б підтверджували вказані обставини не існує.

Наголошує, що у порушення вимог процесуального закону суд першої інстанції не оцінив докази належним чином, а саме не задоволив клопотання, які стороною захисту були озвучені під час судового розгляду, не взяв до уваги відсутність експертного висновку точного місцезнаходження абонента в конкретній точці місцевості хоча на такому він та його захисник наполягали.

Також не оцінено належним чином і такий доказ, як показання ОСОБА_28 (від 20.11.2017р.), який стверджував, що провів огляд місця події, склав протокол огляду місця події протягом 1 год. 30хв., що в часовому діапазоні неможливо з тих причин, що місце події та робочий кабінет ОСОБА_28 знаходяться на значній відстані одне від одного. Не взято до уваги неспівпадіння показань матері потерпілого ОСОБА_15 та адвоката ОСОБА_24 , хоча такі є протилежними та не можуть оцінюватись як належний доказ.

Крім цього вказує, що при ухваленні вироку суд першої інстанції посилається і на такий доказ, як огляд відеозапису ТРК «Люкс» - сюжет про обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , які зафіксовані камерою. Проте, суд не взяв до уваги розходження у даних судово-медичної експертизи і згаданого відеодоказу, щодо характеру і терміну отримання таких ушкоджень.

Звертає увагу на те, що судом оглянуто відео, з якого вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_29 03.12.2011 року о 9:00год. виходять з приміщення Шевченківського райвідділу міліції без кайданок, самостійно і без зовнішніх ознак фізичного впливу. Хоча при винесенні вироку таке відео, що суперечить показам потерпілого, до уваги, як доказ невинності його, не береться.

Також покликається, що судом не враховано того, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей - 2010 р.н. та 2017 р.н., а також те, що йому встановлено III групу інвалідності як інваліду війни. Під час ознайомлення із матеріалами справи підтверджуючих документів виявлено не було, хоча такі долучалися до матеріалів справи.

У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 покликається, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.08.2014р. матеріали кримінальної справи №183-0279 було направлено прокурору Шевченківського району м. Львова для проведення додаткового розслідування. Ці матеріали кримінального справи прийняв до провадження слідчий СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_30 , а у зв`язку із дією КПК України в редакції 2012 року відомості по них було внесено в ЄРДР за № 0000209. Отже, матеріали кримінальної справи № 183-0279, яким в подальшому був присвоєний номер 0000209, разом із обвинувальним актом були скеровані на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова та на підставі який судом було винесено оскаржуваний вирок від 06.03.2019 року.

Вважає, що матеріали кримінальної справи №183-0279 (докази), на підставі яких був винесений вирок, зібрані всупереч норм та вимог КПК України в редакції 1960 року, з порушенням підзаконних нормативно-правових актів та поза межами досудового розслідування (слідства).

Зазначає, що 19.12.2011 року старшим слідчим прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_28 винесено постанову про порушення кримінальної справи №183-0279 за фактом вчинення працівниками Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області злочину передбаченого, ч.2 ст.365 КК України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2012р. суд відмовив у задоволенні скарги захисника ОСОБА_31 на вказану постанову про порушення кримінальної справи, з тих підстав, що згідно пояснень слідчого прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_28 , останній 19.12.2011 року постанови про порушення не виносив та постанови від вказаної дати не існує.

Однак, у подальшому адвокатом було були зібрано, із компетентних органів, обліково-статистичні дані, які засвідчували неправдивість показань слідчого ОСОБА_28 .

При розгляду апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2012р. в Апеляційному суді Львівської області слідчим ОСОБА_28 було представлено постанову прокурора Шевченківського району м. Львова про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 19.12.2011р. Вказана постанова знаходиться в матеріалах судової справи.

У подальшому з метою його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності слідчим ОСОБА_28 04.01.2012р. винесено аналогічного змісту постанову про порушення кримінальної справи за ч.2 ст.365 КК України із присвоєнням порядкового номеру - 183-0279.

Стверджує, що слідчим ОСОБА_28 всупереч вимогам КПК України (в редакції 1960 року) та положенням Інструкції про єдиний облік злочинів, якою станом на 2011-2012 роки керувались ОВС та прокуратура в складі яких перебували слідчі підрозділи, було винесено постанову про порушення кримінальної справи від 04.01.2012р. та у подальшому проведено досудове слідство, в ході якого проводились слідчі та процесуальні дії, які у подальшому лягли в основу обвинувального висновку та обвинувального акту, а також оскаржуваного вироку.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо, просять скасувати щодо них оскаржуваний вирок, а кримінальне провадження щодо кожного з них закрити на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КК України.

На підтримку своїх апеляційних вимог обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо, покликаються, що оскаржуваний вирок є незаконним, оскільки суд неповно та необ`єктивно дослідив наявні у матеріалах провадження докази, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також при розгляді справи суд допустився істотних порушень процесуального закону.

Зазначають, що в основу вироку суд поклав суперечливі показання ОСОБА_15 , його матері - ОСОБА_32 , його товариша ОСОБА_33 , та ОСОБА_24 , колишньої співмешканки останнього.

Вказують, що у матеріалах провадження наявні численні показання потерпілого ОСОБА_15 , зафіксовані протягом 2012 року слідчим під час допитів його як свідка та проведення з його участю ставок віч-на-віч у тому ж статусі, і частину з цих доказів суд прийняв до уваги при прийнятті рішення та описав їх у вироку.

Крім цього, у справі містяться й показання ОСОБА_15 , які він дав як потерпілий у ході судового розгляду кримінальної справи протягом 2012-2014 років, що були отримані в порядку, передбаченому тодішнім процесуальним кодексом. У багатьох випадках ці показання суперечать тим, що були надані потерпілим суду при останньому розгляді справи. Зокрема, існують суттєві розбіжності щодо обставин його затримання, послідовності подій, знарядь, що за його твердженням, використовувались для катування, та ін.

Стверджують, що показання ОСОБА_15 суперечать іншим доказам, на які покликається суд. Так, потерпілий стверджує, що фізичне насильство застосовувалось до нього працівниками міліції лише 03.12.2011р. з метою змусити його оговорити себе і написати явки з повинною, і під впливом тортур він начебто ще 03.12.2011р. погодився написати і підписати будь-яке зізнання. Водночас за твердженням ОСОБА_15 ні 03, ні 04 грудня 2011 року жодних документів міліціонери його писати і підписувати не змушували.

Вказують, що свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_24 також суперечать самі собі, а також один одному та ОСОБА_15 .

Також обвинувачені стверджують, що значна частина доказів, наданих прокурором, є недопустимими, а тому вони не могли бути покладені в основу обвинувального вироку. Зокрема, 18.04.2012р. слідчий прокуратури ОСОБА_28 провів огляд місця події - приміщення опорного пункту Шевченківського РВ, розташованого у АДРЕСА_4 . Огляд приміщення, яке не є загальнодоступним місцем, слідчий провів без процесуального рішення судді. Крім того, ніхто з власників, володільців, користувачів цього приміщення не надавав дозволу на проведення в ньому огляду.

Наголошують, що згідно протоколу від 18.04.2012р. слідчим практично був проведений не огляд, а обшук, оскільки для виявлення тих чи інших доказів він відчиняв меблеву шафу, з якої й вилучив предмети одягу. При цьому апелянти вказують, що жодного процесуального рішення слідчого, прокурора, судді на проведення огляду чи обшуку вказаного вище приміщення у матеріалах кримінального провадження немає. Слідчий не повідомляв прокурора ні про проведений обшук, ні про його результати. Таким чином, вказана слідча дія проведена з грубими порушеннями вимог процесуального закону, а тому отримані в результаті її проведення докази є недопустимими.

Вказують, що наведені обставини, з урахуванням принципу «плодів отруєного дерева», свідчать і про недопустимість усіх інших доказів, а саме: протоколу огляду місця події від 18.04.2012 - згідно якого відбулося вилучення одягу ОСОБА_15 на опорному пункті Шевченківського РВ за адресою АДРЕСА_3 (т.1 а.м. 173-177); протоколу огляду речей - кросівок, куртки, светра ОСОБА_15 від 21.04.2012, які були вилучені 18.04.2012 на опорному пункті Шевченківського РВ за адресою АДРЕСА_3 (т.1 а.с.212-215);?протоколу пред`явлення предметів для впізнання за участі ОСОБА_15 (пред`явлення светра) від 20.04.2012, ОСОБА_32 (пред`явлення паска) від 21.04.2012 ОСОБА_15 (пред`явлення паска, кросівок, куртки) від 21.04.2012, ОСОБА_32 (пред`явлення кросівок, куртки, куртки) від 21.04.2012 (т.1 а.с.190-211); висновку судово-трасологічної експертизи від 10.05.2012, (т.1 а.с.219-230); протоколу огляду одягу та взуття потерпілого ОСОБА_15 від 18.12.2014, які повернуті з Шевченківського районного суду м. Львова після розгляду кримінальної справи (т.№3 а.м.222-230); речові докази - одяг та взуття потерпілого ОСОБА_15 , що вилучені 18.04.2012 на опорному пункті Шевченківського РВ за адресою АДРЕСА_3 і які були оглянуті у судовому засіданні. Невірну оцінку дано судом й іншим доказам, наведеним у вироку.

Крім цього, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , кожен окремо, подали доповнення до своїх апеляційних скарг, у яких зазначають, що предметом дослідження в даному кримінальному провадженні є події 2011 року, більшість доказів були отримані органом досудового розслідування в період дії Кримінально-процесуального кодексу України у редакції 1960 року. Відтак, при оцінці кожного конкретного доказу на предмет допустимості та належності суд першої інстанції повинен був керуватись положеннями цього кодексу, однак не зробив цього.

Акцентують, що серед матеріалів кримінального провадження відсутня постанова про порушення кримінальної справи. Стороною обвинувачення вона суду надана не була, а тому судом й не досліджувалась.

Однак ці обставини залишились поза увагою суду, хоча вони явно вказують на недопустимість усіх доказів, що були здобуті до внесення 06.10.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за №0000209.

Також покликаються, що ряд доказів, на які покликається суд у вироку, є недопустимими й з інших підстав.

Так, місцевим судом враховано як доказ вини обвинувачених протокол огляду місця події - опорного пункту Шевченківського РВ, розташованого у АДРЕСА_2 , датований 18 квітня 2012 року (т. 1 а.с.172-177), однак цей доказ здобутий з грубими порушеннями вимог КПК України в редакції 1960 року. Згідно протоколу огляду, в ході його проведення слідчий не обмежився можливостями, наданими йому при проведенні огляду ч. 3 ст. 191 КПК України (1960р), а фактично провів обшук. Зміст протоколу огляду місця події вказує на те, що огляд взагалі не проводився. Єдина відображена у протоколі цінна інформація щодо стосується огляду, це фіксація наявності у кабінеті №1 опорного пункту стола, стільця та шафи. Як видно з протоколу, три куртки, олімпійка червоно - чорного кольору, пакет з кросівками, шкарпетка, три пари туфель, ранець та гольф були виявлені та вилучені «в ході огляду шафи», яка знаходилась в кабінеті №1 опорного пункту. Отже, слідчим у дійсності було проведено не огляд, а обшук, який не можливо законно провести без відповідної постанови та санкціонування її прокурором, як того вимагає ст. 177 КПК України (1960р.). Крім цього, всупереч вимогам ст. 85 КПК України, у протоколі огляду не зазначено часу проведення слідчої дії.

Покликаються на наявність низки інших процесуальних документів, а також очевидних обставин, за яких відбулось зібрання доказів, і які вказують на те, що слідчим був сфальсифікований протокол огляду і штучно створено докази вини обвинувачених.

Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_36 , який було проведено 28.01.2012р., вбачається, що у розпорядженні слідчого вже був одяг потерпілого, а тому такий не міг бути вилучений при огляді місця події 18.04.2012р. Крім цього, протокол огляду місця події було проведено після проведення відтворення обстановки та обставин подій за участю потерпілого, а також його матері. При цьому, огляд місця події було проведено лише в одному з трьох опорних пунктів, у яких перебував потерпілий. Також, зазначають, що потерпілий неодноразово допитувався органом досудового слідства як свідок та потерпілий, але про те, що переодягався у приміщенні опорного пункту потерпілий повідомив лише після проведення огляду місця події.

Наголошують, що підтвердженням фальсифікації доказової бази органом досудового розслідування є протоколи впізнання потерпілим ОСОБА_15 та його матір`ю ОСОБА_32 шкіряного ременя, чорного кольору. При цьому, згідно протоколу огляду місця події 18.04.2012р. у кабінеті опорного пункту слідчий жодного ременя на знаходив та не вилучав.

Також стверджують, що впізнання кросівок, куртки, светра було формальним, оскільки слідчий ще до проведення слідчої дії вказував на належність однієї з речей потерпілому. При проведенні впізнання предметів та складанні відповідних протоколів грубо порушено вимоги ч. 1 ст. 176 КПК України (1960р.).

Акцентують, що усі протоколи впізнання предметів не містять опису індивідуальних ознак цих предметів, а тому суд не міг достовірно встановити, чи долучені до справи речові докази є тими, що впізнані потерпілим та його матір`ю, а також тими, вилучення яких оформлено протоколом огляду місця події.

Звертають увагу, що 21.04.2012р. слідчим пред`являлась ОСОБА_15 та ОСОБА_32 для впізнання одна з цих курток, а саме чорного кольору, і була ними успішно впізнана. Однак, того ж дня - 21.04.2012 року, після проведення впізнання, з 16 год. 00 хв. до 17 год.00 хв. слідчий в присутності тих же понятих провів огляд впізнаної куртки та вказав, що ця куртка є синього кольору, «на рівні грудної клітки має тряпчані вставки сірого та світло синього кольору. А також оглядом не встановлено будь-яких вишиваних чи наклеєних написів» (орфографію збережено). Зазначений опис речового доказу суттєво різниться з тим, що був відображений у протоколі огляду місця події та протоколах впізнання. Саме цю куртку серед інших речей слідчий відповідною постановою від 21.04.2012р. визнав речовим доказом та долучив до кримінальної справи.

Звертають увагу, що згідно висновку судової трасологічної експертизи №1511, об`єкт дослідження - светр ОСОБА_15 надійшов у Львівський НДІСЕ 24.04.2012 року. В описовій частині висновку зазначено, що на цьому светрі наявні «сліди, які утворені нерівномірної інтенсивності нашаруваннями речовин світло-коричневого кольору, схожих на ґрунт», а також «речовини сіро-білого кольору». Із фототаблиць до висновку видно, що зазначені сліди наявні на значній поверхні светра. Однак, 20 та 21 квітня того ж року, коли светр пред`являвся ОСОБА_15 та ОСОБА_32 для впізнання про таку характерну ознаку зовнішнього вигляду светра, який опізнали ОСОБА_15 та ОСОБА_32 , у протоколі пред`явлення предметів для впізнання нічого не вказано. Тобто, слід припустити, що інші надані для впізнання два светри тотожних слідів на поверхні не мали, чим суттєво різнились від цього светра. Тож слідчим не дотримано вимог статті 175 КПК України в редакції 1960 року.

Вважають, що наведені докази підтверджують, що слідчий ОСОБА_28 явно фальсифікував не лише протокол огляду місця події, а й протоколи впізнання предметів одягу ОСОБА_15 та ОСОБА_32 , протоколи їх огляду як речових доказів та постанови про визнання їх такими доказами.

Стверджують, що через очевидну неповноту судового розгляду усі ці обставини залишились поза увагою місцевого суду, а тому суд необґрунтовано не визнав перелічені вище докази недопустимими.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи згідно наказу ГУ МВС України у Львівській області №377 від 02.11.2011року на посаді заступника начальника Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області - начальника міліції громадської безпеки, маючи спеціальне звання майор міліції, будучи у відповідності до вимог ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, здійснюючи у відповідності до вимог п.10.1 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС №550 від 11.11.2010 року організацію діяльності СДІМ, будучи у відповідності до вимог ст.2, ст.5, ст.10, ст.12 Закону України «Про міліцію», уповноваженим виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, приймати та реєструвати заяви і повідомлення про злочини, адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, будучи зобов`язаним поважати гідність особи виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі політичних та інших переконань, маючи право на застосовування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і вогнепальної зброї виключно на законних підставах, будучи зобов`язаним у відповідності до положень ст.5 Загальної декларації прав людини, ст.7 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції Україна не припускати катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність особи, поводження, перевищив надану йому владу та службові повноваження за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, маючи на меті забезпечити розкриття низки крадіжок з підвалів будинків по АДРЕСА_5 , що на території Шевченківського району м. Львова, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, який діючи узгоджено, за попередньою змовою із дільничним інспектором ОСОБА_9 , помічником дільничного інспектора СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_6 , помічником дільничного інспектора СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_37 , знаходячись у службовому приміщенні опорного пункту міліції Шевченківського РВ, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, для отримання від ОСОБА_15 , якого доставлено у вказане приміщення в ранковий період часу, зізнання у вчиненні вказаних вище крадіжок, приблизно з 09.00 год. до 11.30 год., без будь-яких законних на те підстав, всупереч волі ОСОБА_15 , утримували його у приміщенні службового кабінету, де ОСОБА_38 висловлював в адресу ОСОБА_15 погрози про застосування насильства, а ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 , реалізовуючи такі погрози, нанесли потерпілому ОСОБА_15 руками та ногами у взутті численні удари по різних частинах тіла, що призвело до відчуття фізичного болю та тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 у цей час, перебуваючи в приміщенні цього опорного пункту міліції, будучи особою керівного складу Шевченківського РВ, а також ОСОБА_38 , будучи старшим по посаді від ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , забезпечували невтручання у незаконні дії стосовно ОСОБА_15 сторонніх осіб, у тому числі інших працівників міліції.

Надалі, за мовчазної згоди ОСОБА_7 про перевезення ОСОБА_15 у опорний пункт міліції за адресою: АДРЕСА_1 , для продовження вчинення насильницьких дій з метою отримання зізнання, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_39 і ОСОБА_8 продовжуючи свої незаконні дії, 03.12.2011року, приблизно о 11.30 год., без будь-яких на те законних підстав та волі потерпілого ОСОБА_15 , автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського PB ОСОБА_18 , доставили ОСОБА_15 у опорний пункт міліції Шевченківського РВ на АДРЕСА_1 , куди в цей же час також прибув ОСОБА_7 . Знаходячись у службовому кабінеті вказаного приміщення, ОСОБА_6 та ОСОБА_40 , за присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , продовжили вимагати від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні крадіжок майна громадян. Отримавши від потерпілого відмову, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поклали ОСОБА_15 на лавку спиною уверх, при цьому ОСОБА_6 утримував ОСОБА_15 , а ОСОБА_8 у цей час наносив потерпілому удари дерев`яною палицею в різні частини тіла. При цьому ОСОБА_7 зайшовши у приміщення, де вчинялись насильницькі дії відносно ОСОБА_15 вимагав від останнього зізнання у вчиненні зазначених вище крадіжок. Не витримавши фізичного болю від нанесених ударів, ОСОБА_15 погодився визнати вчинення ним крадіжок з підвалів у будинках по АДРЕСА_5 , які в дійсності останній не вчиняв. Лише після такої згоди ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 припинили застосування насильства стосовно ОСОБА_15 . ОСОБА_7 у цей час, перебуваючи в приміщенні цього опорного пункту міліції, будучи особою керівного складу Шевченківського PB, а також ОСОБА_38 , будучи старшим по посаді від ОСОБА_6 і ОСОБА_41 , забезпечували невтручання у незаконні дії стосовно ОСОБА_15 сторонніх осіб, у тому числі інших працівників міліції.

Дії ОСОБА_7 призвели до порушення прав ОСОБА_15 на повагу до його гідності, свободу, особисту недоторканість, гарантованих ст.ст.28, 29 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у перевищенні влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам громадянина, а також державним інтересам, та супроводжувалися насильством, погрозами застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів і болісними та такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи згідно наказу ГУ МВС України у Львівській області № 268 від 15.08.2011 року на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання лейтенант міліції, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи згідно наказу ГУ МВС України у Львівській області № 412 від 10.06.2007 року на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів І міліції Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання старший сержант міліції, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи згідно наказу ГУ MBС України у Львівській області №51 від 18.02.2009 року на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання молодший сержант міліції, будучи у відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, будучи у відповідності до вимог ст.2, ст.5, ст.10, ст.12 Закону України «Про міліцію», уповноваженим виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, приймати та реєструвати заяви і повідомлення про злочини, адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, будучи зобов`язаним поважати гідність особи виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконані, маючи право на застосовувати заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і вогнепальної зброї виключно на законних підставах, будучи зобов`язаним у відповідності до положень ст.5 Загальної декларації прав людини, ст.7 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, ст. З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції Україна не припускати катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність особи, поводження, перевищили надану їм владу та службові повноваження за наступних обставин.

Так, ОСОБА_38 , знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, маючи на меті розкрити низку крадіжок з підвалів будинків по АДРЕСА_5 , діючи узгоджено, за попередньою змовою із помічником дільничного інспектора СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_6 , помічником дільничного інспектора СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_37 , заступником начальника Шевченківського РВ начальника міліції громадської безпеки ОСОБА_7 , 03.12.2011 року, знаходячись у службовому приміщенні опорного пункту міліції Шевченківського РВ, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, для отримання від ОСОБА_15 , якого доставлено у вказане приміщення в ранковий період часу, зізнання у вчиненні вказаних вище крадіжок, приблизно з 09.00 год. до 11.30 год., без будь-яких законних на те підстав, всупереч волі ОСОБА_15 , утримували його у приміщенні службового кабінету, де ОСОБА_38 висловлював в адресу ОСОБА_15 погрози про застосування насильства, а ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 , реалізовуючи такі погрози, нанесли потерпілому ОСОБА_15 руками та ногами у взутті численні удари по різних частинах тіла, що призвело до відчуття фізичного болю та тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 у цей час, перебуваючи в приміщенні цього опорного пункту міліції, будучи особою керівного складу Шевченківського РВ, а також ОСОБА_38 , будучи старшим по посаді від ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , забезпечували невтручання у незаконні дії стосовно ОСОБА_15 сторонніх осіб, у тому числі інших працівників міліції.

Продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_38 спільно із ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , не здобувши від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні вказаних крадіжок, діючи за згодою заступника начальника Шевченківського РВ - начальника МГБ ОСОБА_7 про перевезення ОСОБА_15 у опорний пункт міліції за адресою: АДРЕСА_1 , для продовження вчинення насильницьких дій з метою отримання зізнання, 03.12.2011року, приблизно о 11.30 год., без будь-яких на те законних підстав та волі потерпілого ОСОБА_15 , автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського PB ОСОБА_18 , доставили ОСОБА_15 у опорний пункт міліції Шевченківського PB по АДРЕСА_1 , куди в цей же час також прибув ОСОБА_7 для отримання від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні крадіжок з підвалів громадян.

Знаходячись у службовому кабінеті вказаного приміщення, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , переслідуючи зазначену вище мету, продовжили вимагати від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні крадіжок майна громадян. Отримавши від потерпілого відмову, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поклали ОСОБА_15 на лавку спиною уверх, при цьому ОСОБА_6 утримував ОСОБА_15 , а ОСОБА_8 у цей час наносив потерпілому удари дерев`яною палицею в різні частини тіла. Такі незаконні дії підтримувались словами ОСОБА_7 , який зайшовши у приміщення, де вчинялись насильницькі дії відносно ОСОБА_15 вимагав від останнього зізнання у вчиненні зазначених вище крадіжок. Не витримавши фізичного болю від нанесених ударів, ОСОБА_15 погодився визнати вчинення ним крадіжок з підвалів у будинках по АДРЕСА_5 , які в дійсності останній не вчиняв. Лише після такої згоди ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 припинили застосування насильства стосовно ОСОБА_15 . ОСОБА_7 у цей час, перебуваючи в приміщенні цього опорного пункту міліції, будучи особою керівного складу Шевченківського PB, а також ОСОБА_38 , будучи старшим по посаді від ОСОБА_6 і ОСОБА_41 , забезпечували невтручання у незаконні дії стосовно ОСОБА_15 сторонніх осіб, у тому числі інших працівників міліції.

Після завершення цих дій, орієнтовно у обідній час 03.12.2011 року ОСОБА_38 разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_6 на автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського PB ОСОБА_18 , з метою ознайомлення потерпілого ОСОБА_15 з місцем нібито вчинених ним злочинів, про яке останній у подальшому повинен був надавати показання при складанні процесуальних документів, незаконно, всупереч волі ОСОБА_15 , доставили його за адресою: АДРЕСА_5 , після чого ОСОБА_39 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було проведено ОСОБА_15 у підвали будинків та ознайомлено із місцями, де вчинено крадіжки.

Продовжуючи свої незаконні дії ОСОБА_38 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , у післяобідній час, орієнтовно о 14.30 год. 03.12.2011 року на автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського PB ОСОБА_18 , всупереч волі ОСОБА_15 повторно доставили його у службове приміщення опорного пункту міліції Шевченківського PB, що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_15 , внаслідок його попереднього побиття написав процесуальні документи - явки з повинною у вчиненні крадіжок з підвалів по АДРЕСА_5 , та у подальшому переодягнувся у одяг, наданий йому у поліетиленовому пакеті ОСОБА_9 .

У подальшому, в цей же день, орієнтовно о 17.00 год. ОСОБА_38 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , доставили ОСОБА_15 у опорний пункт міліції за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 , без будь-яких на те законних підстав та складення відповідних процесуальних документів, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію», ст.ст.2-7 Положення «Про порядок короткочасного затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину», затвердженого Указом ПВР СРСР № 4203-ІХ від 13.07.1976, п.3 «Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку», які затверджено постановою № 49 від 27.02.1991 року Ради міністрів У PCP, з метою утримування ОСОБА_15 для подальшого проведення із ним процесуальних дій у робочий день - понеділок 05.12.2011 року, у службовому кабінеті зазначеного опорного пункту, прикував його спецзасобом - кайданками до батареї опалення, де ОСОБА_15 без надання йому можливості справити свої природні потреби, без їжі та води перебував під охороною ОСОБА_6 орієнтовно до 10.30 год. 04.12.2011року. У подальшому таке ж незаконне утримання ОСОБА_15 продовжив ОСОБА_8 до 10 години ранку 05.12.2011року.

У відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 219 від 24.12.2014 року, у ОСОБА_15 виявлені 1 синець у лівій попереково- клубовій ділянці, 1 синець на правій сідниці, по 1 синцю на задній поверхні обох стегон, по 1 одному синцю на передній поверхні обох гомілок, які могли утворитися в період 03-05 грудня 2011 року, від ударів рукою, дерев`яною палицею, ногою у взутті, як про це вказує потерпілий та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_42 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 призвели до порушення прав ОСОБА_15 на повагу до його гідності, свободу, особисту недоторканість, гарантованих ст.ст. 28, 29 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обвинувачуються у перевищенні влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам громадянина, а також державним інтересам, та супроводжувалися насильством, погрозами застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів і болісними та такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Крім цього, ОСОБА_43 , перебуваючи згідно наказу ГУ МВС України у Львівській області № 268 від 15.08.2011 року на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання лейтенант міліції, ОСОБА_6 , перебуваючи згідно наказу ГУ МВС України у Львівській області № 412 від 10.06.2007 року на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів І міліції Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання старший сержант міліції, ОСОБА_8 , перебуваючи згідно наказу ГУ MBС України у Львівській області №51 від 18.02.2009 року на посаді помічника дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання молодший сержант міліції, будучи у відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, будучи у відповідності до вимог ст.2, ст.5, ст.10, ст.12 Закону України «Про міліцію», уповноваженим виявляти запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, приймати та реєструвати заяви і повідомлення про злочини, адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, будучи зобов`язаним поважати гідність особи виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань, маючи право на застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і вогнепальної зброї виключно на законних підставах, будучи зобов`язаним у відповідності до положень ст.5 Загальної декларації прав людини, ст.7 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, ст.З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції Україна не припускати катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність особи, поводження, вчинили катування за наступних обставин.

Так, ОСОБА_38 , знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, маючи на меті розкрити низку крадіжок з підвалів будинків по АДРЕСА_6 , діючи узгоджено, за попередньою змовою із помічником дільничного інспектора СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_6 , помічником дільничного інспектора СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_37 , 03.12.2011року, знаходячись у службовому приміщенні опорного пункту міліції Шевченківського РВ, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, для отримання від ОСОБА_15 , якого доставлено у вказане приміщення в ранковий період часу, зізнання у вчиненні вказаних вище крадіжок, приблизно з 09.00 год. до 11.30 год., без будь-яких законних на те підстав, всупереч волі ОСОБА_15 , утримували його у приміщенні службового кабінету, де ОСОБА_38 словесно принижував ОСОБА_15 , висловлював в його адресу погрози про застосування насильства, що викликало у потерпілого страх та переживання, а ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_37 , реалізовуючи такі погрози, нанесли потерпілому ОСОБА_15 численні удари руками та ногами у взутті по різних частинах тіла, що призвело до відчуття фізичного болю, фізичних та моральних страждань, тілесних ушкоджень у потерпілого. ОСОБА_7 у цей час, перебуваючи в приміщенні цього опорного пункту міліції, будучи особою керівного складу Шевченківського РВ, а також ОСОБА_38 , будучи старшим по посаді від ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , забезпечували невтручання у незаконні дії стосовно ОСОБА_15 сторонніх осіб, у тому числі інших працівників міліції.

Продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_38 спільно із ОСОБА_6 і ОСОБА_37 , не здобувши від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні вказаних крадіжок, за згодою заступника начальника Шевченківського РВ начальника МГБ ОСОБА_7 про перевезення ОСОБА_15 у опорний пункт міліції за адресою: АДРЕСА_1 , для продовження вчинення насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме зізнатись у вчиненні злочинів, 03.12.2011, приблизно о 11.30 год., без будь-яких на те законних підстав та волі потерпілого ОСОБА_15 , автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_18 , доставили ОСОБА_15 у опорний пункт міліції Шевченківського РВ по АДРЕСА_1 , куди в цей же час також прибув ОСОБА_7 для продовження отримання від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні крадіжок з підвалів громадян.

Знаходячись у службовому кабінеті вказаного приміщення, ОСОБА_6 та ОСОБА_40 , переслідуючи зазначену вище мету, продовжили вимагати від ОСОБА_15 зізнання у вчиненні крадіжок майна громадян. Отримавши від потерпілого відмову, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поклали ОСОБА_15 на лавку спиною уверх, при цьому ОСОБА_6 утримував ОСОБА_15 , а ОСОБА_8 у цей час наносив потерпілому удари дерев`яною палицею в різні частини тіла. Такі незаконні дії підтримувались словами ОСОБА_7 , який зайшовши у приміщення, де вчинялись насильницькі дії відносно ОСОБА_15 вимагав від останнього зізнання у вчиненні зазначених вище крадіжок. Не витримавши фізичного болю від нанесених ударів ОСОБА_15 , будучи наляканим, погодився визнати вчинення ним крадіжок з підвалів у будинках по АДРЕСА_5 , які в дійсності останній не вчиняв. Лише після такої згоди ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 припинили застосування насильства стосовно ОСОБА_15 . ОСОБА_7 у цей час, перебуваючи в приміщенні цього опорного пункту міліції, будучи особою керівного складу Шевченківського РВ, а також ОСОБА_38 , будучи старшим по посаді від ОСОБА_6 і ОСОБА_41 , забезпечували невтручання у незаконні дії стосовно ОСОБА_15 сторонніх осіб, у тому числі інших працівників міліції.

Після завершення цих дій, орієнтовно у обідній час 03.12.2011 ОСОБА_38 разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , на автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського РВ ОСОБА_18 , з метою ознайомлення потерпілого ОСОБА_15 з місцем нібито вчинених ним злочинів, про яке останній у подальшому повинен був надавати показання при складанні процесуальних документів, незаконно, всупереч волі ОСОБА_15 , доставили його за адресою: АДРЕСА_5 , після чого ОСОБА_39 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було проведено ОСОБА_15 у підвали будинків та ознайомлено із місцями, де вчинено крадіжки.

Продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_38 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , у післяобідній час, орієнтовно о 14.30 год. 03.12.2011 на автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак « НОМЕР_2 », яким керував дільничний інспектор СДІМ Шевченківського PB ОСОБА_18 , всупереч волі ОСОБА_15 повторно доставили його у службове приміщення опорного пункту міліції Шевченківського PB, що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_15 , будучи заляканим внаслідок його попереднього побиття написав процесуальні документи - явки з повинною у вчиненні крадіжок з підвалів по АДРЕСА_5 , та у подальшому переодягнувся у одяг, наданий йому у поліетиленовому пакеті ОСОБА_44 .

У подальшому, в цей же день, орієнтовно о 17.00 год. ОСОБА_38 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , доставили ОСОБА_15 у опорний пункт міліції за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 , без будь-яких на те законних підстав та складення відповідних процесуальних документів, в порушення п.5 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію», ст.ст.2-7 Положення «Про порядок короткочасного затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину», затвердженого Указом ПВР СРСР № 4203-ІХ від 13.07.1976 року, п.3 «Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку», які затверджено постановою № 49 від 27.02.1991 року Ради міністрів УРСР, завдаючи ОСОБА_15 мучень, що полягали у приковуванні його спецзасобом кайданки у службовому кабінеті до батареї опалення, ненаданні можливості справити свої природні потреби, ненаданні йому їжі та води, з метою подальшого проведення із ним процесуальних дій у робочий день - понеділок 05.12.2011 року, утримував під охороною ОСОБА_15 орієнтовно до 10 години 30 хвилин 04.12.2011року. У подальшому таке ж незаконне утримання ОСОБА_15 продовжив ОСОБА_8 до 10 години ранку 05.12.2011 року.

У відповідності до висновку комісійної судово-медичної експертизи №219 від 24.12.2014 року, у ОСОБА_15 виявлені 1 синець у лівій попереково-клубовій ділянці, 1 синець на правій сідниці, по 1 синцю на задній поверхні обох стегон, по 1 одному синцю на передній поверхні обох гомілок, які могли утворитися в період 03-05 грудня 2011 року, від ударів рукою, дерев`яною палицею, ногою у взутті, як про це вказує потерпілий та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_42 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 призвели до порушення прав ОСОБА_15 на повагу до його гідності, свободу, особисту недоторканість, гарантованих ст.ст. 28, 29 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_9 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обвинувачується у катуванні тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього визнання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, учасники провадження не заперечили про розгляд апеляційних скарг без їх участі. Захисник ОСОБА_13 підтримав подані ними апеляційні скарги.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники підтримали подані апеляційні скарги з наведених у них мотивів та просили такі задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні скарги обвинувачених, з огляду на безпідставність таких, зазначивши про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного вироку.

Потерпілий ОСОБА_45 , в судове засідання апеляційного суду не з`явився, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_46 за наявною в матеріалах провадження адресою місця його проживання повернулося на адресу Львівського апеляційного суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. В телефонному режимі мама ОСОБА_46 ОСОБА_32 повідомила, що останній в 2022 виїхав за кордон і з цього часу в Україну не повертався. Окрім того, в судовому засіданні учасники провадження не заявляли клопотань про розгляд справи з участю потерпілого.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно поданих апеляційних скарг обвинувачені заперечують свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів, та покликаються на недоведеність належними та допустимими доказами їх винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, за яких їх засуджено оскаржуваним вироком.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У частині 1 статті 91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом при ухваленні вироку відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дотримано наведені вимоги закону.

На переконання колегії суддів оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України ( в редакції від 12.02.2014р.), та доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України ( в редакції від 12.02.2014р.), ч. 2 ст. 127 КК України.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, за встановлених місцевим судом обставин, стверджується, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 02.12.2011 близько 20.00 год. він повертався від своєї цивільної дружини додому та йому зателефонував брат і він до нього поїхав та у нього перебував до 24.00 год. у гаражі, а після цього поїхав додому. Йому зателефонував знайомий ОСОБА_47 і вони на вул. Яцкова зустрілися та йшли додому, а так як захотіли зробити свою потребу то зайшли до підвалу будинку, а коли поверталися, то їх затримали працівники поліції, забрали речі та завезли до Шевченківського відділу міліції. В той час він порушував правила адміністративного нагляду, оскільки з 22.00 год. мав перебувати удома. На ранок їм віддали речі, про що підписалися у журналі та вивели на опорний пункт навпроти райвідділу що на АДРЕСА_2 . На опорний пункт його завели разом з ОСОБА_48 і там він бачив ОСОБА_49 , ОСОБА_50 і ОСОБА_51 , пізніше зайшов ОСОБА_52 , якого він знав раніше по Галицькому райвідділі, оскільки там перебував під адміністративним наглядом та ходив на відмітки до кабінету, у якому також перебував ОСОБА_53 . З метою зізнання у вчиненні злочинів, ОСОБА_22 та ОСОБА_21 його били, при цьому не пам`ятає хто скільки і куди, а ОСОБА_20 це бачив при цьому виходив і заходив з кабінету. Він чув як ОСОБА_52 давав накази та роз`яснення своїм підлеглим. Побої також наносили і ОСОБА_54 . Після чого його посадили в автомобіль Шевроле та поїхали в опорний пункт на АДРЕСА_1 і там також був ОСОБА_52 , який назвав адреси та наказав зізнатися у вчиненні крадіжок за цими адресами. ОСОБА_22 і ОСОБА_21 силою поклали його на лавку та ОСОБА_55 дерев`яною палкою наносив удари по сідницях. Цього він не витримав та пообіцяв підписати зізнання. Після цього його перевезли на АДРЕСА_7 . На цю адресу приходила мама ОСОБА_56 та приносила йому ліки. До неї підійшов ОСОБА_20 та отримав передачу, у той час з ним перебували ОСОБА_21 та ОСОБА_57 . В подальшому вони поїхали на вул. Ак. Кучера щось підписувати. На опорному пункті ОСОБА_20 приніс кульок з речами, в які він переодягнувся, а старі поклав у шафу. Після цього його знову завезли на опорний пункт, що на вул. Єрошенка і кайданками на руку зачепили до батареї, де його тримали до понеділка. З суботи на неділю з ним був ОСОБА_22 , а з неділі на понеділок ОСОБА_58 . Перебуваючи у лікарні, а також на експертизі він не скаржився, що його болить рука, видимих пошкоджень на ній не було. У понеділок зранку поїхали до Шевченківського райвідділу міліції, де ОСОБА_20 йому погрожував, але не бив та надав підписати розписку щоб прибути до райвідділу у понеділок. Далі його возили на вул. Джерельну та інших будинках по підвалах, де відбувалися крадіжки. Він не жалівся на здоров`я та не просив працівників міліції викликати швидку. Також пояснив, що з ОСОБА_59 до цієї події не зустрічався та не був знайомий, запевняє, що в період зазначених подій останній перебував у форменному одязі. В загальному його били двоє, на вул. Кучера ногами та руками ОСОБА_22 , на вул. Єрошенка палкою ОСОБА_21 , а раніше ще також ременем з бляхою. У понеділок увечері його передали на вул. Клепарівській працівникам Залізничного райвідділу, у той час він був у кайданках, які йому надів чи то ОСОБА_21 чи ОСОБА_57 , який був водієм. Коли їхали, то на вул. Міхновських йому на голову натягнули шапку, щоб не бачити та завезли на вул. Одеську на опорний пункт, де він перебув з понеділка на вівторок, а у вівторок перебував у Залізничному райвідділі, де до нього фізичної сили не застосовували, він підписував там якісь документи та ввечері як вийшов з приміщення йому стало погано, а прийшов до себе у швидкій та після цього тиждень лікувався у лікарні;

-показаннями свідка ОСОБА_60 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 03.12.2011 року він зустрів знайомого ОСОБА_61 , з яким вирішили випити пиво. Після цього зайшли у підвальне приміщення справити власні потреби, але через деякий час у це ж підвальне приміщення зайшли працівники міліції, які звинуватили їх у крадіжці. Пізніше їх повезли до райвідділу, але він встиг зателефонувати до адвоката. Цілу ніч вони перебували у райвідділі, а на ранок віддали речі і відпустили та одразу ж ОСОБА_22 перевів на опорний пункт навпроти райвідділу і почали вибивати показання. Спочатку у приміщенні був тільки ОСОБА_22 , а трохи пізніше зайшов і ОСОБА_62 його ударив ОСОБА_63 . ОСОБА_21 його бив бляхою від ременя у спину, ноги і сідниці, а ОСОБА_20 не бив, а тільки погрожував, роздягав його до трусів, при цьому ОСОБА_52 періодично заходив на опорний пункт та питав чи зізналися і погрожував повісити 40 епізодів крадіжок, як не зізнається. Він себе поводив як главний, щодо вказівок іншим міліціонерам від ОСОБА_23 він не чув. ОСОБА_61 він в той час не бачив, не бачив чи його били. Потім інші працівники, але не обвинувачені, завели його до райвідділу для допиту, а ОСОБА_64 залишився на опорному пункті. Цілий день він перебував у райвідділі, а коли з`ясували, що приїде адвокат, у вечері його повезли на міліцейському автомобілі в опорний пункт у Рясне та коли у приміщенні працівники міліції розмовляли по телефону, він скористався відсутністю їх уваги та через вікно вискочив і втік, але не поїхав додому, а до мами ОСОБА_65 . Прибувши він повідомив їй про затримання його і ОСОБА_66 ;

-показаннями свідка ОСОБА_24 , яка у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що 03.12.2011 вночі до неї на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_35 та повідомив їй, що він і ОСОБА_15 перебувають в автомобілі працівників міліції, які везуть їх в Шевченківський РВ міліції. Після чого вона викликала таксі та поїхала у райвідділ, де звернувшись до чергового по райвідділу отримала відповідь, що людей на прізвище ОСОБА_29 та ОСОБА_64 у них немає. Тоді вона повернулась додому та телефонувала в установи, але ніде їх не було. Пізніше зателефонувала до мами ОСОБА_61 , яка також повідомила, що сина дома немає. Перед 09.00 год. вона знову приїхала до ОСОБА_67 , де їй знову повідомили, що зазначених осіб у них немає. Перебуваючи біля райвідділу, приблизно до години часу вона побачила як ОСОБА_61 та ОСОБА_33 переводять від Шевченківського райвідділу через дорогу до пункту дільничних інспекторів. При цьому вона пішла за ними, але її не впустили до приміщення, а зажадали договір, якого на той час вона не мала, то не допустили до затриманих. Вона не спілкувалася з ОСОБА_48 , а тільки через двері почула, що їх б`ють. Почекала якийсь час і побачила як ОСОБА_33 з опорного пункту перевели у Шевченківський райвідділ, при цьому він перебував у кайданках. Якихось насильницьких дій до них не застосовували, коли вона їх бачила. При цій події перебувало багато працівників міліції. Почекавши 2 год. замерзла та повернулася додому. У цей час мама - ОСОБА_56 перебувала з нею разом. Зовнішніх ушкоджень на ОСОБА_68 та ОСОБА_69 не бачила. Пам`ятає, що особа яка вимагала договір схожа на ОСОБА_23 , ОСОБА_49 не пригадує за зовнішністю. При цьому частина осіб - більше як 5 були у форменному одязі, а інша - у цивільному. Коли було темно до неї додому прийшов ОСОБА_70 та повідомив, що він втік вистрибнувши з другого поверху, перебуваючи у приміщенні в районі Рясне. ОСОБА_61 він бачив зранку, повторно підтвердив, що їх били працівники міліції;

-показаннями свідка ОСОБА_32 , яка у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що її син ОСОБА_64 був затриманий працівниками міліції та 4 доби не був удома, вийшовши з дому 02.12.2011. Вказала, що 03 грудня 2011 року їй зрання зателефонувала адвокат ОСОБА_24 і повідомила, що її сина ОСОБА_15 затримали працівники міліції, а під обід зателефонували працівники міліції та повідомили що сину необхідні ліки. На вулиці Я. Мудрого-Шевченка вона купила воду та ліки і близько 12.00 год. передала чоловікові у цивільному, який повідомив, що її син затриманий. Повернувшись додому зібрала речі, її син підвіз до райвідділу і вона передала речі, кому не може згадати та повернулася додому. Ввечері до неї приїхали працівники міліції, через яких вона ще передала рукавиці сину. Після цього до неї додому прийшов знайомий ОСОБА_70 та повідомив, що його з ОСОБА_71 затримали, завезли на опорний пункт, ОСОБА_72 катують, вимагають писати явку з повинною, а він втік. Повідомив що їх насильно утримують. На другий день зібрала продукти та пішла до райвідділу. Дізнавшись, що сину у відділку немає, вона вимагала показати журнал, де було написано, що його випустили о 8:00 03.12.2011. Тут же вона зустріла ОСОБА_23 та з`ясовувала у нього місцезнаходження сина, який на неї накричав та повідомив, що тут його немає. 05.12.2011. вона знову пішла під Шевченківський райвідділ міліції та побачила свого сина у кайданках на передньому сидінні автомобіля «Шевроле - Авео» голубого кольору. За кермом сидів чорнявий чоловік, а ззаду сиділа молода жінка і її син щось писав під диктовку тієї жінки. Коли вона, ОСОБА_32 , підійшла до машини син її побачив та попросив допомоги. Жінка одразу ж сказала відійти від машини. Зазначила, що впродовж 03-06.12.2011 вона кілька разів телефонувала на гарячу лінію МВС, але тільки зранку 06.12.2011 о 11.00 год. змогла подати скаргу в МВС України, а в подальшому і в інші правоохоронні органи. Вказала, що у цей день, приблизно о 17:00 год. їй зателефонувала адвокат ОСОБА_73 та повідомила, що її син перебуває в Залізничному райвідділі міліції.

Вона одразу ж відправилась туди. Прибувши на місце, через деякий час вийшов її син з адвокатом. Син виглядав вимучений і тут же втратив свідомість та впав. Вона одразу ж викликала з мобільного телефону швидку медичну допомогу та повідомила телевізійний канал ОСОБА_74 та дочекавшись поїхали разом до лікарні і все це знімали на камери. Після того, як були подані скарги ОСОБА_7 приходив до них додому і до лікарні та просив щоб вона та її син ОСОБА_15 написали відмови від скарги, на що вони не погодилися. З цього приводу вона з адвокатом були у начальника райвідділу ОСОБА_75 , який просив забрати заяву, а також вибачався;

-показаннями свідка ОСОБА_76 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_8 , та 03.12.2011 о 03.00 год. почула звук пиляння металу у підвальному приміщенні та через 5 хвилин зателефонували до міліції, яка прибула за 15 хв. Близько 03.25 год. працівники міліції попросили винести ключі від підвального приміщення. ЇЇ мама винесла ключі та міліціонерами зайшла до підвалу. Вона до підвалу не спускалася. Зі слів мами у підвалі були пошкоджені замки у дверях-решітки та спиляні замки з дверей кладовок. У підвалі на той час перебувало двоє чоловіків. До їх підвалу не встигли залізти, замок не був пошкоджений. Весною її викликали до Франківського райвідділу міліції для пояснень щодо можливого побиття людей у підвалі у грудні 2011 року, однак вона повідомила, що жодного насильства не було;

-показаннями свідка ОСОБА_77 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що вона проживає у будинку на АДРЕСА_8 та на прохання працівників міліції надала їм ключі від підвалу, де чути було як різали метал та разом з ними спустилася до підвалу. Двері до деяких підвальних комірок були розбиті;

-показаннями свідка ОСОБА_78 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що проживає у будинку АДРЕСА_9 , коли прийшла додому сусід повідомив, що обікрали їх підвали, а у неї у підвалі була стара колонка. Через декілька днів її опитали з цього приводу. Пізніше біля будинку ходили працівники міліції, вона повідомила про викрадення колонки та надала письмове пояснення і писала заяву. Ще один раз для пояснень її викликали у Франківський райвідділ міліції;

-показаннями свідка ОСОБА_79 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він у складі СОГ у грудні 2011 року виїжджав на вул. Яцкова, де затримали 2-х чоловіків. Коли прибули на місце, то там вже перебували патрульні. Проведено огляд місця події, на місці нічого не вилучалося, матеріали передані у чергову частину. Протоколу затримання він не складав. На час коли до райвідділу доставили ОСОБА_61 та ОСОБА_33 кримінальна справа не була порушена, хоча сліди злочину були, але пояснення можна було відбирати. Чому на місці не опитали, а також не склали протокол затримання, пояснити не може;

-показаннями свідка ОСОБА_80 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що вона працює слідчим Франківського РВ міліції та розслідувала кримінальну справу за ч.3 ст.185 КК України, порушену Шевченківським РВ щодо крадіжки по 2-х епізодах. У матеріалах справи знаходились докази як заяви, протокол огляду місця події, явки з повинною у т.ч. за адресою АДРЕСА_10 . У 2012 році справа була зупинена до встановлення особи та у зв`язку з подіями 2013 року справа втрачена. У справі також були вилучені рюкзак з інструментами і особа не заперечувала, що то його речі, які були передані у камеру схову;

-показаннями свідка ОСОБА_81 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що працював інспектором у ППС та у ту ніч працював у складі автопатруля: водій Бакай, Гола та ОСОБА_82 . Над ранок отримали від чергового повідомлення, що за адресою АДРЕСА_10 невідомі проникли у підвал, а коли їхали на вул. Золотій повторо від чергового отримали інформацію, що у підвалі пиляють метал. Під`їхавши до будинку ОСОБА_82 та ОСОБА_83 залишилися з тильної сторони, а він і Гола пішли до будинку. Коли проходили, то у підвалі побачили двох осіб, надалі підійшли мешканці та відкрили підвал. Коли зайшли то побачили, що спилені навісні колодки, а далі кімнати у підвалі і на 4-х дверях були розбиті замки і двері. Один чоловік був в одній кімнаті, а інший в іншій. На запитання чому сюди прибули, інший ОСОБА_29 відповів, що з метою придбання металу. Застосували до обох кайданки та викликали СОГ. Після їх доставили до райвідділу, а він склав рапорт. У ОСОБА_61 на плечах був рюкзак, при ньому також пилка, ключі та кусачки, в іншого кульок. ОСОБА_64 йому був знайомий, оскільки років 2-3 до того його затримували. Вікна до підвалу не були пошкоджені. З СОГ приїхала експерт, яка фотографувала все, а слідчим був ОСОБА_84 ;

-показаннями свідка ОСОБА_85 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що працював інспектором ППС та працював у патрулі разом з Віхоть, Гола, ОСОБА_86 . На виклик чергового 03.12.2011 приблизно 0 03.30 год. прибули за адресою АДРЕСА_10 та у підвальному приміщенні виявили двох чоловіків, після чого була викликана СОГ. Один з чоловіків мав рюкзак та в`язку ключів. Пізніше вони доставили цих двох людей до чергової частини, а старший групи написав рапорт;

-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_87 , наданими у судовому засіданні місцевого суду про те, що він був на той час відповідальним по роті та у складі 4-х працівників виїхали на виклик АДРЕСА_10 .;

-показаннями свідка ОСОБА_88 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він працював заступником начальника сектору ДІМ, а обвинувачені ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 були у його підпорядкуванні. На вул. Ак.Кучера на опорному пункті є його службовий кабінет, який по розташуванню третій після входу. На кожному опорному пункті мається журнал прийому громадян та звернень. Матеріали, які реєструвалися у черговій частині передавалися за розпорядженням начальника ДІМ ОСОБА_89 для подальшої роботи. Оскільки документи були передані для виконання ОСОБА_90 , то вони не могли бути зареєстровані у журналі на вул. Ак. Кучера, оскільки ОСОБА_20 працював на іншому опорному пункті;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він з 2010 року працює ДІМ у Шевченківському райвідділі. 03.12.2011 році він перебував на оперативній нараді і його напарник ОСОБА_20 попросив допомогти у роботі, оскільки доставлена особа визнала викрадення з підвалів, хоча його зона обслуговування була у районі Балатону, а не вул. Шевченка, він погодився. У той час ОСОБА_64 стояв навпроти райвідділу і курив, його покликав ОСОБА_20 і він підійшов. На власному автомобілі «Шевроле-Авео» разом з ОСОБА_91 і ОСОБА_71 , поїхали на вул. Шевченка, щоби особа показала, де відбувалися викрадення. По приїзді до них підійшов ОСОБА_21 , хто його викликав не пам`ятає, а пізніше долучився ще і ОСОБА_92 їхати і будинок на вул. Шевченка показав сам ОСОБА_93 . До підвалів вийшли мешканці і затриманий показав у яких підвалах викрадав, після цього мешканці писали заяви, їх опитали і це зайняло близько 2-х годин, а в подальшому повернулися до райвідділу. Факти крадіжок на той час не були зареєстровані. У райвідділі ОСОБА_61 опитували за фактом викрадення колонки за адресою АДРЕСА_11 , а також ще за іншими фактами. На вул. Яцкова вони не їздили. Опитування проводили почергово: він, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 на опорному пункті вул. Ак.Кучера. Письмові пояснення він передав ОСОБА_90 Пояснив, що він також був присутній як ОСОБА_64 писав явку з повинною. Більш ніде з ОСОБА_71 він не зустрічався. Після чого поїхав до себе на дільницю. 04.12.2011 перебував удома, а 05.12.2011 на роботі;

-показаннями свідка ОСОБА_94 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що він у 2011 році працював начальником Шевченківського РВ міліції та пригадує, що приходила на прийом ОСОБА_56 зі скаргами в основному на ОСОБА_23 , а також з скаргами, що затримали і побили її сина. Хто займався матеріалами про затримання у підвальному приміщенні її сина він не знає. Якщо на той час не було заявника, то матеріали реєструвалися і доопрацьовувалися. ОСОБА_95 як заступнику підпорядковувалися у т.ч. і служба ДІМ, але безпосередньо вказівки ДІМ надавав начальник сектору і на той час це був ОСОБА_96 . Офіційно ОСОБА_61 не затримували, його впродовж 3-х год. повинні були відпустити;

-показаннями свідка ОСОБА_97 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він працює начальником сектору ДІМ та будучи помічником чергового, 03.12.2011 виїжджав разом з СОГ на місце пригоди на АДРЕСА_10 . Виявили двох осіб, яких доставили пізніше до райвідділу. Він вказівки на затримання ОСОБА_61 та ОСОБА_33 не надавав. Територія вул. Ак.Кучера та ОСОБА_98 належить до компетенції ДІМ ОСОБА_99 та помічника ОСОБА_50 Проводити перевірку дільничним не на своїй території вказівку дає він особисто. ОСОБА_52 не міг керувати ДІМ, а тільки через нього;

-показаннями свідка ОСОБА_28 , який у судовому засіданні місцевого суду, повідомив, що він як слідчий прокуратури проводив огляд місця події: опорного пункту, оскільки не можна було провести виїмки, тому що не було відомо які конкретні речі слід вилучати. У присутності понятих та працівника райвідділу ОСОБА_100 були оглянуті приміщення та вилучений одяг потерпілого. Також пояснив, що не проводилися такі процесуальні дії як впізнання ОСОБА_23 , через те, що ОСОБА_64 пояснив, що ОСОБА_23 знав раніше, оскільки як адміннаглядовий прибував у ОСОБА_101 , де ОСОБА_52 працював. Щодо ОСОБА_50 , то також не проводилося впізнання потерпілим, а визначався за результатами допитів ОСОБА_61 ;

-показаннями свідка ОСОБА_102 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що вона була понятою під час проведення огляду місця події на опорному пункті вул. Ак.Кучера. На той час вона проходила практику у прокуратурі Шевченківського району. На місці під час проведення огляду була працівник міліції, вилучені речі упакували у кульки та забрали до прокуратури, а там проводили впізнання;

-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_103 , наданими у судовому засіданні місцевого суду;

-показаннями свідка ОСОБА_104 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що +була понятою під час відтворення обстановки та обставин події і на той час з лютого по квітень 2012 року вона проходила практику у Шевченківській прокуратурі м.Львова. Під час проведення відтворення був слідчий, ще один понятий, потерпілий та мама потерпілого. Після кожного місця події вони поверталися до прокуратури та писали протокол;

-показаннями свідка ОСОБА_105 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він проходив практику, а потім на громадських засадах допомагав працівникам Шевченківської прокуратури м. Львова. При цьому був закріплений за слідчим ОСОБА_28 . Пригадує, що був залучений слідчим до всіх процесуальних дій та за пропозицією ОСОБА_61 прибували на місце події, де його тримали у приміщенні Шевченківського райвідділу, потім на вул. Газова в опорний пункт, але він був зачинений, однак потім відкрили. Протоколи готували у прокуратурі і там підписували;

-показаннями свідка ОСОБА_106 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що проживає за адресою АДРЕСА_12 , і що в який день не пам`ятає, коли повернувся з роботи виявив відкритий підвал, колодка перекушена, були викрадені речі з кольорових металів, а пізніше може через місяць привезли чоловіка та повідомили, що він викрадав речі і він тоді від імені дружини написав заяву та передав ОСОБА_107 . Особа, яку представили як викрадача поводила себе спокійно, на нього не чинився тиск;

-показаннями свідка ОСОБА_108 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він на вул. Садова у гаражі зберігав речі і ОСОБА_64 прийшов до нього та запропонував купити колонку. Через деякий час, близько 2-4 тижні прийшли двоє міліціонерів разом з ОСОБА_71 і запропонували повернути колонку. Пізніше він приходив до Франківського райвідділу, де проводили ставку віч-на-віч з ОСОБА_71 ;

-показаннями свідка ОСОБА_109 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що вона працювала ДІМ Шевченківського райвідділу та 03.12.2011 ОСОБА_64 , який їй був знайомий раніше, перебував ще з іншим чоловіком на дільничному пункті на АДРЕСА_13 був на обслуговуванні ОСОБА_110 та ОСОБА_50 , а ОСОБА_20 закріплений за адресою ЛКП Балатон-409. ОСОБА_64 був доставлений на дільницю як їй пояснили за крадіжку. У приміщенні була ще дільнична ОСОБА_99 та може ще кілька осіб. Які проводили процесуальні дії з особами вона не пам`ятає. 03.12.2011 вона святкувала день народження і на вул. Джерельній з ними до 23.00 год. був також ОСОБА_58 . Пізніше вона і гості поїхали у нічний клуб, але ОСОБА_51 з ними вже не було. ОСОБА_61 повторно бачила у пункті через кілька днів, він щось писав. Через деякий час пригадує як була у приміщенні, коли приходили з прокуратури та вилучали речі з шафки. За приміщення була відповідальна вона, але де взялися там речі не може повідомити;

-показаннями свідка ОСОБА_111 який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він працює ДІМ Шевченківського райвідділу. 03.12.2011 він чергував та до райвідділу доставили осіб, яких затримали працівники ППС на вул. Яцкова. Він відбирав пояснення у ОСОБА_61 та ОСОБА_33 за обставин, при яких їх затримали і де. Все, що повідомили ці особи, було занесено до письмових пояснень, які потім передані у чергову частину. Побоїв та насильства не було, однак він би викликав швидку;

-показаннями свідка ОСОБА_112 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що вона працювала ДІМ Шевченківського райвідділу міліції та місцем роботи був опорний пункт на вул. Ак.Кучера, що навпроти райвідділу. 03.12.2011 близько 10.00 год. перебувала за місцем служби і зранку до них прибули дві особи, одяг на яких був брудний і з ними був ОСОБА_22 , який повідомив що затримані за крадіжку. Вони залишились у першому кабінеті, а вона пройшла в інші, де перебували ОСОБА_113 і ОСОБА_114 . На той час людей на прийомі не було. Дійсно у кабінеті були шафи, де зберігалися як вона пам`ятає, взуття, яке давно вилучене на Краківському ринку, щодо інших речей не пам`ятає. На той час керував дільничними ОСОБА_115 , але розписувати матеріали міг і ОСОБА_116 . До обіду перебувала на опорному пункті, то ОСОБА_51 не бачила, а після обіду пішли святкувати її день народження у кафе на вул. Джерельну. Також повідомила, що після 23.00 год вона разом з ОСОБА_117 та ін. продовжували святкувати у нічному клубі до 05.00 год. Коли була заява про події 03.12.2011 не пам`ятає, у понеділок 05.12.2011 ОСОБА_64 надавав їй пояснення про крадіжку, але як до неї прибув не пам`ятає. Вона хотіла записати присутність ОСОБА_61 у журнал реєстрації, але чи це зробила, не пригадує. Після пояснень вона передала документи у слідство. Вказала, що на вул. Ак.Кучера в опорному пункті 03.12.2011 вона ОСОБА_49 також не бачила і не чула, щоб він надавав будь-які вказівки;

-показаннями лікаря ОСОБА_118 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він працював лікарем 1-го хірургічного відділення лікарні швидкої допомоги та 06.12.2011 року заступив на чергування в ЛШМД. В той день його черговий викликав в травмпункт. Під час огляду, особа на прізвище ОСОБА_15 перебував на каталці та повідомив, точно не пригадує, чи то впав, чи то вдарився під час конфлікту з працівниками міліції. Повідомив про втрату свідомості. Огляд проводився суб`єктивно та зі слів хворого. Були виявлені синці на поперековій ділянці і стегнах, про що відмічено в історії. Госпіталізований за клопотанням самого ОСОБА_61 десь на п`ять днів;

-показаннями свідка ОСОБА_119 , який у судовому засіданні повідомив, що він працює дільничним інспектором Залізничного райвідділу міліції. У той день ОСОБА_61 було затримано на вул. Морозенка, коли останній ішов з вул. Я.Мудрого під час обходу приблизно о 11.00-12.00 год. як такого, що вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності і перебуває під адміннаглядом та доставлено на опорний пункт, що на АДРЕСА_14 . На той час не жалівся на побої або поганий стан здоров`я. Добровільно зізнався у крадіжці газової колонки з підвалу на АДРЕСА_15 та здав на металобрухт у районі Краківського ринку. У подальшому поїхали до райвідділу та зі слідчою на Краківський ринок і вилучили колонку, яку ОСОБА_64 вказав. Приблизно через рік до них приходив слідчий ОСОБА_120 та проводили огляд на вул. Одеській опорного пункту;

-показаннями свідка ОСОБА_121 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він працює дільничним інспектором Залізничного райвідділу міліції. У той день, який точно не пригадує, ОСОБА_61 зустріли на вулиці та будучи разом з напарником ОСОБА_122 доставили у райвідділ, де ОСОБА_64 і зізнався у крадіжках. В подальшому поїхали на пункт прийому металу, який вказав ОСОБА_64 і там вилучили газову колонку;

-показаннями експерта ОСОБА_123 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що зазначені у висновку синці і садни за їх кольором були нанесені потерпілому ОСОБА_68 у період з 03 по 06.12.2011року. Потерпілий оглядався 09.12.2011, експертиза проведена 11.01.2012 за результатами у т.ч. і акту дослідження, медичної документації з лікарні. Втрата свідомості у потерпілого зазначено один раз і то записано з його слів. Синяки і садна перераховані у висновку розміщені на попереку зліва та сідниці і стегна. Забій грудної клітки в акті не підтверджений об`єктивними даними. Нанесені ушкодження не могли бути нанесені при вільному падінні, оскільки у різних місцях і під різними напрямами, а саме у місцях прикладання сили. За характером нанесених побоїв, такі могли бути нанесені і з 03.12.2011, що помилково попередньо зазначено з 04.12.2011;

-показаннями експерта ОСОБА_124 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що у висновку від 04.05.2012 підтверджено про можливість нанесення побоїв з 03. по 06.12.11, та слід визнати, що у висновку ОСОБА_125 мається помилка;

-оглянутим у судовому засіданні місцевого суду відео, згідно якого ОСОБА_64 та ОСОБА_29 о 09.00 год. виходять з приміщення Шевченківського райвідділу міліції без надітих кайданок, самостійно, без зовнішніх ознак фізичного впливу. Перед приміщенням знаходяться ДІМ Гутий та Гриб. О 09.05. у кадрі зявляється ОСОБА_20 , а о 09.11 год. ОСОБА_22 з паперами;

-оглянутим у судовому засіданні місцевого суду відео, з якого вбачається, що ОСОБА_126 06.12.2011 о 19.25 год. виходить з приміщення Залізничного райвідділу міліції без супроводу і підтримки, самостійно;

-заявою ОСОБА_32 прокурору Шевченківського району м. Львова про вчинення злочину щодо її сина ОСОБА_15 від 08.12.2011 (т. 1 а.м.1);

-заявою ОСОБА_60 прокурору Шевченківського району м. Львова щодо неправомірних дій працівників міліції від 09.12.2011 (т.1 а.м.2);

-протоколом прийняття усної заяви ОСОБА_15 про вчинення злочину від 08.12.2011 щодо його незаконного утримання на опорних пунктах вул. Ак.Кучера та Золотій та нанесення тілесних ушкоджень (т.1 а.м.3-5);

-протоколом виїмки від 05.01.2012 ЛШМД та медичною карткою ОСОБА_15 (т.1 а.м.20-28);

-інформацією КП ЛС ШМД від 24.05.2012 щодо лікарів, які отримали виклик та прибули до ОСОБА_127 (т. 2 а.м.86-87);

-висновком комісійної судово-медичної експертизи № 219 від 24.12.2014, якою встановлено, що у ОСОБА_15 виявлені 1 синець у лівій попереково-клубовій ділянці, 1 синець на правій сідниці, по 1 синцю на задній поверхні обох стегон, по 1 одному синцю на передній поверхні обох гомілок які могли утворитися в період 03-05 грудня 2011 року, від ударів рукою, дерев`яною палицею, ногою у взутті, як про це вказує потерпілий та відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.3 а.м. 243-248);

-матеріалами перевірок в порядку ст.97 КПК України (у редакції КПК 1960 року) за фактами крадіжок майна із підвалів що на АДРЕСА_16 , з яких вбачається, що 05.12.11 ОСОБА_91 відібрана заява та пояснення від ОСОБА_78 щодо крадіжки майна за адресою АДРЕСА_9 , ОСОБА_128 щодо крадіжки майна за адресою АДРЕСА_12 та пояснення ОСОБА_128 щодо крадіжки майна за адресою АДРЕСА_12 , відібрані пояснення від ОСОБА_15 , а також явку із повинною ОСОБА_15 щодо крадіжки на АДРЕСА_12 , ОСОБА_6 03.12.11 відібрані пояснення від ОСОБА_129 щодо крадіжки на АДРЕСА_17 , а також явку із повинною ОСОБА_15 щодо крадіжки на АДРЕСА_7 , ОСОБА_8 03.12.11 відібрані пояснення від ОСОБА_15 щодо крадіжки на АДРЕСА_17 . Довідкою Шевченківського райвідділу міліції про те, що 03.12.11о 02.55 год. до чергової частини на 102 зателефонували та повідомили, що у підвалі на АДРЕСА_10 ходять невідомі, а також склад СОГ: Кобрин, слідчий Качмар, СКР Букіль, ДІМ Гриб, рапортом працівника ППС ОСОБА_130 , поясненнями ОСОБА_15 і ОСОБА_60 , отримані ДІМ ОСОБА_131 ;

-протоколом огляду від 13.01.2015 журналу ЖРЗПЗ Шевченківського РВ за період листопада - грудня 2011 року з якого вбачається, що 03.12.2011 проведено запис повідомлення оператора 102 про проникнення у підвал на АДРЕСА_10 , а також 03.12 та 05.12.11 року зареєстровані заяви ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 про вчинення крадіжок та за результатами розгляду матеріали скеровані до прокуратури (т.4 а.м. 159-170);

-протоколом огляду від 18.12.2014, яким оглянуто копії матеріалів перевірки в порядку ст.97 КПК України за явками зі повинною ОСОБА_15 (т.3 а.м.234-235);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_15 від 06.02.2012, згідно якого ОСОБА_15 у присутності двох понятих та слідчого розказував та показував місця, де його утримували і де він писав явки з повинною (т. 1 а.м.116-133);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_32 від 06.04.2012, згідно якого ОСОБА_56 у присутності двох понятих та слідчого розказувала де вона шукала сина, та відвідувала Шевченківський РВ (т.№1 а.м. 134-140);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_15 від 07.04.2012, а саме перебування ним у приміщенні опорного пункту на АДРЕСА_3 (т.1 а.м.141-145);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_32 , де зазначено, як ОСОБА_32 04.12.2011 заходила на опроний пункт на АДРЕСА_3 , коли шукала свого сина ОСОБА_61 (т.1 а.м.146-151);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_24 від 26.05.2012, згідно якого ОСОБА_24 у присутності двох понятих та слідчого розказувала та показувала місце, як приходила до Шевченківського РВ та з`ясовувала місцезнаходження ОСОБА_61 (т.2 а.м.105-111);

-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_15 від 04.11.2014, згідно якого ОСОБА_15 у присутності двох понятих та слідчого розказував як йому наносили тілесні ушкодження ОСОБА_22 та ОСОБА_21 в опорних пунктах на АДРЕСА_18 , а також вказав на замуровані двері на АДРЕСА_1 , де була кімната у якій його утримували кілька діб (т.2 а.м.232-255);

-протоколом ставки віч-на-віч із участю ОСОБА_7 , ОСОБА_15 від 10.05.2012, які підтвердили свої показання (т.2 а.м.25-28);

-протоколом ставки віч-на-віч із участю ОСОБА_7 , ОСОБА_32 від 11.05.2012, які підтвердили свої показання (т.2 а.м.33-36);

-протоколом огляду від 14.01.2015, яким оглянуто матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_135 про крадіжку майна з підвалу по АДРЕСА_6 (т.4 а.м. 182-189);

-інформацією, яка зазначена у листі від 04.11.2014 Шевченківського РВ про результати розгляду Шевченківським РВ матеріалів за явками із повинною ОСОБА_15 , а саме, що порушена кримінальна справа № 143-0572 за ч.3 ст.185 КК України та передана для розслідування до Франківського РВ. (т.2 а.м.219);

-відповіддю на запит щодо результатів розслідування Франківським РВ кримінальної справи за фактами крадіжок майна із підвалів, шо кримінальна справа № 143-0572 від 31.01.2012 втрачена під час подій, які мали місце в ніч з 18.02.2014 на 19.02.2014 (т.3 а.м.7);

-інформацією від 01.12.2014 про втрату кримінальної справи №143-0572 за явками з повинною ОСОБА_15 та зобов`язання Франківського РВ щодо відновлення матеріалів (т.3 а.м.186);

-протоколом огляду документів - наглядового провадження у кримінальній справі №143-0572 за заявою ОСОБА_78 за ч.3 ст.185 КК України, згідно якого виявлено постанову від 24.12.2011 про порушення кримінальної справи за ч.3 ст.185 КК України за фактом викрадення майна у гр. ОСОБА_78 (т.4 а.м 125-127);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_15 від 06.02.2012, згідно якого ОСОБА_15 у присутності двох понятих та слідчого розказував та показував місця, де його утримували і де він писав явки з повинною (т. 1 а.м.116-133);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_32 від 06.04.2012, згідно якого ОСОБА_56 у присутності двох понятих та слідчого розказувала де вона шукала сина, та відвідувала Шевченківський РВ (т.1 а.м. 134-140);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_15 від 07.04.2012, а саме перебування ним у приміщенні опорного пункту на АДРЕСА_3 (т.1 а.м.141-145);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_32 , де зазначено, як ОСОБА_32 заходила на опорний пункт на АДРЕСА_3 , коли шукала свого сина ОСОБА_61 (т.1 а.м.146-151);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_15 від 11.04.2012 згідно якого ОСОБА_15 у присутності двох понятих та слідчого розказував як його на АДРЕСА_2 передавали працівникам ОСОБА_136 (т.1 а.м.156-163);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_24 від 26.05.2012, згідно якого ОСОБА_24 у присутності двох понятих та слідчого розказувала та показувала місце, як приходила до Шевченківського РВ та з`ясовувала місцезнаходження ОСОБА_61 (т.2 а.м.105-111);

-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_15 від 04.11.2014, згідно якого ОСОБА_15 у присутності двох понятих та слідчого розказував як йому наносили тілесні ушкодження ОСОБА_22 та ОСОБА_21 в опорних пунктах на АДРЕСА_18 , а також вказав на замуровані двері на АДРЕСА_1 , де була кімната у якій його утримували кілька діб (т.2 а.м.232-255);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання із участю ОСОБА_15 від 10.04.2012 - впізнання ОСОБА_18 (т.1 а.м. 164- 166);

-протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_18 та ОСОБА_15 від 12.04.2012. (т.1 а.м.167-172); протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_137 та ОСОБА_15 від 19.04.2012. (т.1 а.м.178-181); протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_109 та ОСОБА_15 від 19.04.2012 (т. а.м.182-185); протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 від 04.05.2012. (т. 1 а.м.236-242); протоколом ставки віч-на-віч із участю ОСОБА_112 та ОСОБА_32 від 09.05.2012 (т.2 а.м.9-11); протоколом ставки віч-на-віч із участю ОСОБА_7 , ОСОБА_15 від 10.05.2012(т.2 а.м.25-28); протоколом ставки віч-на-віч із участю ОСОБА_7 , ОСОБА_32 від 11.05.2012 (т.2 а.м.33-36); протоколом ставки віч-на-віч з участю ОСОБА_8 , ОСОБА_15 від 12.05.2012. (т. 2 а.м.54-59); протоколом ставки віч-на-віч з участю ОСОБА_9 , ОСОБА_32 від 14.05.2012 (т.2 а.м.60-64); протоколом ставки віч-на-віч з участю ОСОБА_9 , ОСОБА_15 від 14.05.2012 (т.2 а.м.65-73); протоколом ставки віч-на-віч з участю ОСОБА_94 , ОСОБА_32 від 18.05.2012 (т.2 а.м. 79-81);

-протоколом огляду місця події від 18.04.2012 згідно якого відбулося вилучення одягу ОСОБА_15 на опорному пункті Шевченківського РВ за адресою вул. Ак.Кучера,8 (т. 1 а.м. 173-177);

-протоколом огляду речей кросівок, куртки, светра ОСОБА_15 від 21.04.2012, які були вилучені 18.04.2012 на опорному пункті Шевченківського РВ за адресою вул. Ак.Кучера,8 (т.1 а.м.212-215);

-протоколом пред`явлення предметів для впізнання за участі ОСОБА_15 (пред`явлення светра) від 20.04.2012, ОСОБА_32 (пред`явлення паска) від 21.04.2012, ОСОБА_15 (пред`явлення паска, кросівок, куртки) від 21.04.2012, ОСОБА_32 (пред`явлення кросівок, куртки, куртки) від 21.04.2012 (т.1 а.м. 190-211);

-висновоком судово - трасологічної експертизи від 10.05.2012, якою встановлено, що на светрі, що вилучений на опорному пункті на АДРЕСА_3 , виявленні на поверхні верхньої та середньої частин спинки, сліди нашарування, утворені в результаті комбінованого контактування з твердою, дерев`яною в основі поверхнею або твердими, виготовленими з деревини, предметом, з обмеженою поверхнею, що містить нашарування речовини, схожих на грунт. Вказані сліди утворені внаслідок статичного контакту (притискання) з наступним динамічним контактом в напрямку знизу вверх відносно нижнього краю спинки светра та дещо справа наліво відносно поздовжньої осі спинки светра, отже дія сили, в результаті прикладання якої утворилися динамічні сліди, відбувалася у протилежному напрямку зверху вниз та дещо зліва направо відносно вказаних вище частин спинки светра (т.1 а.м.219-230);

-протоколом огляду одягу та взуття потерпілого ОСОБА_15 від 18.12.2014, які повернуті з Шевченківського районного суду м. Львова після розгляду кримінальної справи (т.3 а.м.222-230);

-речовими доказами - одяг та взуття потерпілого ОСОБА_15 , що вилучені 18.04.2012 на опорному пункті Шевченківського РВ за адресою АДРЕСА_3 і які були оглянуті у судовому засіданні та упізнані потерпілим;

-рапортом про виконання доручення щодо встановлення номерів телефонів, якими у період з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувались обвинуваченні (т.3 а.м.212-213);

-протоколом огляду від 13.01.2015 матеріалів кримінального провадження №0000209, з якого вбачається, що було встановлено номер мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_8 станом на вересень 2013 року (т. 4 а.м. 134-158);

-інформацією, яка міститься на оптичному диску та отримана на підставі ухвали слідчого судді від 30.10.2014 від оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_4 , яким у період часу з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_18 та протоколом огляду від 26.11.2014 (т.3 а.м. 62-79);

-інформацією, яка міститься на оптичному диску та отримана на підставі ухвали слідчого судді від 06.11.2014 від оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_1 , яким у період часу з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_7 , та на підставі ухвали слідчого судді від 12.11.2014 від оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_5 , яким у період часу з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_6 та протоколом огляду від 26.11.2014. (т.3 а.м. 80-114);

-інформацією, яка міститься на оптичному диску та отримана на підставі ухвали слідчого судді від 12.11.2014 від оператора стільникового зв`язку ТзОВ «Астеліт» за номером НОМЕР_6 , яким у період з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_9 , та на підставі ухвали слідчого судді від 14.11.2014 від оператора стільникового зв`язку ТОВ «Астеліт» за номером НОМЕР_7 , яким у період часу з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_35 та протоколом огляду від 19.12.2014 (т.3 а.м.115-130);

-інформацією, яка міститься на оптичному диску та отримана на підставі ухвали слідчого судді від 24.11.2014 від оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_8 , яким у період з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_9 , та на підставі ухвали слідчого судді від 27.11.2014 від оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_9 , яким у період з 03.12.2011 по 06.12.2011 користувався абонент ОСОБА_8 та протоколом огляду від 13.01.2015 (т.3 а.м. 131-164);

-протоколом судового засідання від 04.02.2014, яким оглянуто матеріали кримінальної справи № 1328/5630/12 провадження 1/466/11/14 (т.2 а.м. 178-183);

-протоколом судового засідання від 09.04.2014, з якого вбачається, що у судовому засіданні 09.04.2014 оглянуто запис ТРК «Люкс» та матеріали справи (т.2 а.м. 190- 197);

-протоколом огляду відеозапису ТРК «Люкс» (т. 3 а.м.233) а також оглядом відеозапису ТРК «Люкс» тривалістю 02.37 хв. із зображенням журналістського сюжету про обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_15 ;

-документами, що стосуються розподілу службових повноважень та обов`язків обвинувачених, а саме Положенням про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України (т.3 а.м.185, т.4 а.м.18- 49).

Як вірно встановив суд першої інстанції на підставі досліджених ним доказів, які обґрунтовано визнано судом належними та допустимими, метою незаконного утримання потерпілого ОСОБА_15 було примушування останнього до зізнання у вчиненні злочинів, написання явок з повинною. Для цього обвинувачені почергово утримували потерпілого у службовому приміщенні опорного пункту, що на АДРЕСА_1 з 03.12.2011 і до 05.12.2011 року.

Так, отримавши 03.12.2011 від ДІМ ОСОБА_138 , ДІМ ОСОБА_131 пояснення про вчинення крадіжок у буд АДРЕСА_6 , обвинувачені домовились утримувати потерпілого ОСОБА_15 у службовому приміщенні опорного пункту, що на АДРЕСА_1 .

Вже 05.12.2011 ОСОБА_9 відібрав заяву та письмові пояснення від ОСОБА_78 щодо викрадення у її підвалі за адресою АДРЕСА_9 газової колонки та після того як потерпілого ОСОБА_15 . ОСОБА_8 примусово доставлено на опорний пункт на АДРЕСА_3 , відібрав у ОСОБА_15 явку з повинною (т.1 а.м. 51,59,61).

У подальшому 05.12.2011 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_15 прибули на вул. Судову до ОСОБА_139 , відібрали пояснення та склали акт добровільної видачі газової колонки (т.1 а.м. 42,50).

На переконання колегії суддів, сукупність зазначених вище та наведених у вироку доказів, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, переконливо свідчить про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України ( в редакції від 12.02.2014р.), та про вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України ( в редакції від 12.02.2014р.), ч. 2 ст. 127 КК України, за наведених у вироку суду обставин.

Апеляційні доводи про те, що показання потерпілого ОСОБА_15 , надані у судовому засіданні місцевого суду є суперечливими із іншими доказами у справі не підтвердились, оскільки згідно відображених у вироку показань потерпілого такі у більшості узгоджуються із наведеними у вироку показаннями свідків, а також іншими врахованими місцевим судом доказами.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у повторному допиті потерпілого з метою усунення розбіжностей у його показаннях, чим порушив його право на захист, не заслуговують на увагу, оскільки потерпілий давав показання у судовому засіданні місцевого суду за участю учасників судового провадження, у тому числі обвинувачених та їх захисників, які не обмежувались у праві ставити потерпілому запитання.

Колегія суддів не бере до уваги покликання на те, що показання потерпілого ОСОБА_15 , які останній надавав у ході судового розгляду даної справи протягом 2012 -2014 років, здебільшого суперечать показанням, які потерпілий надавав при останньому розгляді справи, оскільки згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він сприймав безпосередньо під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи про те, що суд не надав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_19 , матері потерпілого, яка не була очевидцем події.

Згідно врахованих місцевим судом показань свідка ОСОБА_19 , остання повідомила про відомі їй події, які безпосередньо пов`язані з обставинами вчинення обвинуваченими злочинів щодо її сина ОСОБА_15 .

Підстав вважати, що показання свідка ОСОБА_24 є неправдивими чи суперечливими колегія суддів не вбачає. Також, колегія суддів не вбачає підстав для визнання суперечливими показання свідка ОСОБА_140 .

Крім цього, колегія суддів враховує, що у судовому засіданні місцевого суду було допитано, зокрема, свідків працівників поліції ОСОБА_88 , ОСОБА_18 , ОСОБА_94 , ОСОБА_97 , показання яких наведено вище і яким суд дав належну оцінку, а тому апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що у судовому засіданні не було допитано начальників служб Шевченківського РВ, та інших осіб з приводу перебування обвинуваченого у день події у них на нарадах, з огляду на сукупність наведених вище доказів не впливає на висновки місцевого суду щодо доведеності його вини та не ставить такі під сумнів.

Всупереч апеляційним доводам обвинуваченого ОСОБА_7 згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 219 від 24.12.2014 у ОСОБА_15 виявлені 1 синець у лівій попереково-клубовій ділянці, 1 синець на правій сідниці, по 1 синцю на задній поверхні обох стегон, по 1 одному синцю на передній поверхні обох гомілок які могли утворитися в період 03-05 грудня 2011 року.

З приводу апеляційних доводів обвинувачених, зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про недопустимість усіх доказів, що були здобуті до внесення 06.10.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за № 0000209, оскільки стороною обвинувачення не було долучено до матеріалів справи постанову про порушення кримінальної справи, колегія суддів встановила наступне.

За заявою ОСОБА_32 від 08.12.2011р. щодо неправомірних дій працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ по відношенню до її сина ОСОБА_15 було порушено кримінальну справи, а у подальшому за результатами розгляду даної кримінальної справи було постановлено вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 28 травня 2014 року, який ухвалою Апеляційного суду Львівської області був скасований 15.08.2014р., а дану кримінальну справу щодо обвинувачених направлено прокурору Шевченківського району м. Львова для проведення додаткового розслідування ще за положеннями норм КПК України в редакції 1960 р. В ході додаткового розслідування даного кримінального провадження, вже в часі дії КПК України в редакції 2012 р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за №0000209 06.10.2014 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із формулюванням обвинувачення, яке було висунуто із врахуванням вказівок, зазначених в ухвалі колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 15.08.2014р.

При цьому, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 із доповненнями до своєї апеляційної скарги, долучив: копію постанови про порушення кримінальної справи від 19.12.2011 (т. 8 а. п. 245-246), копію постанови про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 28.12.2011 (т. 8 а. п. 242-243), копію облікової-статистичної картки Ф-1 по кримінальній справі № 183-0279 (т. 8 а. п. 240) та копію постанови про порушення кримінальної справи від 04.01.2012 (т. 8 а. п. 244).

З наведеного вбачається, що після скасування 28.12.2011 прокурором постанови про порушення кримінальної справи таку було вдруге порушено вже 04.01.2012 старшим слідчим прокуратури Шевченківського району м. Львова за заявою ОСОБА_141 .

Серед врахованих місцевим судом та наведених у вироку доказів, окрім заяви ОСОБА_32 прокурору Шевченківського району м. Львова про вчинення злочину щодо її сина ОСОБА_15 від 08.12.2011, заяви ОСОБА_60 прокурору Шевченківського району м. Львова щодо неправомірних дій працівників міліції від 09.12.2011, протоколу прийняття усної заяви ОСОБА_15 про вчинення злочину від 08.12.2011 щодо його незаконного утримання на опорних пунктах вул. Ак.Кучера та Золотій та нанесення тілесних ушкоджень, на будь які інші докази, які були зібрані органом досудового розслідування до 04.01.2012, тобто часу коли кримінальну справу було порушено вдруге, місцевий суд у своєму рішенні не покликався.

Крім цього, колегія суддів враховує, що згідно з пунктом 8 розділу XI Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Разом з цим, пунктом 12 вищевказаних перехідних положень передбачено, що розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, під час здійснення судового провадження у порядку, передбаченому новим процесуальним законом, слід мати на увазі, що допустимість доказів, отриманих до набуття чинності КПК України, визначається у порядку КПК України 1960 року. Наведене випливає також із положень ч. 2 ст. 5 КПК України.

Також, за змістом положень п. 7 розділу XI «Перехідні положення» КПК України в одній справі (кримінальному провадженні) можуть бути докази, отримані внаслідок здійснення оперативно-розшукових, слідчих та процесуальних дій як у порядку КПК України 1960 року (до набрання чинності КПК України), так і в порядку КПК України (після набуття ним чинності).

Отже, місцевий суд у своєму рішенні обґрунтовано покликався на докази, які було зібрано органом досудового розслідування як у порядку КПК України 1960 року, так у порядку КПК 2012 року. Підстав для визнання недопустимими цих доказів колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи обвинувачених, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про те, що місцевий суд безпідставно покликався на протокол огляду місця події від 18.04.2012 року, який на думку апелянтів є недопустимим доказом, оскільки слідчий провів огляд місця події - приміщення опорного пункту Шевченківського РВ, розташованого у АДРЕСА_4 ., яке не є загальнодоступним місцем, а відтак потребує дозволу суду, якого не було.

Так, приміщення опорного пункту Шевченківського РВ, розташованого у АДРЕСА_4 є загально доступним місцем, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 267 КПК України, приміщення, які спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені відповідно до закону (приміщення з примусового утримання осіб у зв`язку з відбуттям покарання, затримання, взяттям під варту тощо), мають статус публічно доступних.

Інші доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не беруться колегією суддів до уваги, оскільки є безпідставними та необґрунтованими.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в силу ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Згідно матеріалів кримінального провадження, вказані кримінальні правопорушення було вчинено 03.12.2011 року, тобто на даний час минуло понад десять років з дня вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього строку обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були засуджені за вчинення нових кримінальних правопорушень чи умисно ухилялися від слідства та суду.

Отже, з часу вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень по день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку минуло більше десяти років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинувачених до відповідальності, передбачений ст. 49 КК України.

Відтак, вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених без задоволення та на підставі п.4 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити обвинувачених від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли потягнути за собою скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 без змін.

На підставі п. 4 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч.2 ст. 365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 4 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного за ч.2 ст. 365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) та за ч.2 ст.127 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 4 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного за ч.2 ст. 365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) та за ч.2 ст.127 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 4 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.2 ст. 365 КК України (в редакції від 12.02.2014р.) та за ч.2 ст.127 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: