Справа № 202/2752/24
Провадження № 1-кс/202/1574/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 26.12.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Єлизаветівки,, Петриківського району, Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, маючого середню спеціальну освіту, зі слів працює за договором-найму, одруженого, маючому на отриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , 2023 р.н. та малолітнього сина 2008 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст..286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2024 року слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст..86-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що 20.02.2024 підозрюваного ОСОБА_5 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

А саме, в тому що він 25.12.2023 близько 16 години 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (виявлений етиловий спирт у концентрації 1,70 ‰ в крові та 2,96 ‰ в сечі), керуючи технічно справним автомобілем «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_10 , рухаючись по засніженому рихлим снігом асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги С 041206, що проходить по території Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, за межами населеного пункту з боку м. Кам`янське в напрямку с. Іванівка, перевозив пасажирів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 . Рухаючись поблизу мосту через річку, яка проходить повз с. Куліші автодороги С 041206, що проходить по території Петриківської ОТГ Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_5 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не урахувавши дорожню обстановку, рухаючись зі швидкістю приблизно 70 км/год., втратив контроль над керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу для руху в некерованому стані продовжив рух, де лівою задньою боковою частиною зіткнувся з передньою (більш лівою) частиною вантажного автомобіля «MAN TGX 18.440» реєстраційний номер НОМЕР_3 в зчепленні із спеціалізованим напівпричепом марки «BARTOLETTI 2 F111E» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку.

Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п. 2.9: «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру ОСОБА_12 , 1949 року народження, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: сполучена тупа травма тіла (синець на зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, синець на внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, синець на передній поверхні правої гомілки в верхній третині з переходом на середню третину з садном на його фоні, три розриви лівої легені по задній поверхні, розрив правої долі печінки, розрив ложа жовчного міхура, переломи ребер по середнє-пахвинній лінії справа 2-10, зліва по середнє-пахвинній лінії 3-8 ребра, по лопатковій лінії зліва 4-8, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя.

Внаслідок протиправних дій підозрюваного настала смерть пассажира ОСОБА_12 , від сполученої тупої травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком, що підтверджується морфологічно (три розриви лівої легені по задній поверхні, розрив правої долі печінки, розрив ложа жовчного міхура, переломи ребер по середнє-пахвинній лінії справа 2-10, зліва по середнє-пахвинній лінії 3-8 ребра, по лопатковій лінії зліва 4-8 синець на зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, синець на внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, синець на передній поверхні правої гомілки в верхній третині з переходом на середню третину з садном на його фоні) та даними гістологічного дослідження.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: покази ОСОБА_5 , покази потерпілого ОСОБА_7 , покази свідка ОСОБА_13 , протокол огляду місця ДТП, протокол огляду трупа, висновок судово-медичної експертизи трупа, висновок експертизи технічних станів транспортних засобів, висновок транспортно-трасологічної експертизи, висновок судово-токсикологічної експертизи, слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_13 , висновок судової автотехнічної експертизи та інші докази у їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, розуміє тяжкість та невідворотність покарання, усвідомлює, що в результаті вчиненого ним злочину спричинено виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини. Так, ОСОБА_5 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, свідчить те, що ОСОБА_5 знайомий з потерпілим (його пасажиром) та знає анкетні дані свідків і розуміючи тяжкість злочину може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що ОСОБА_5 допускає грубі порушення ПДР України, а саме: водіння в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти вплив на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначені обставини свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищезазначене, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, вважають, що ризики є недоведеними. Просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. Зазначили, що досудове розслідування фактично завершено,тому він не зможе вплинути на свідків та знищити докази. Підозрюваний визнає свою вину, та повністю відшкодував шкоду , завдану потерпілим, які до нього претензій не мають. Весь час досудового розслідування він виконував всі процесуальні обов`язки. Просили при застосуванні запобіжного заходу врахувати особу підозрюваного, який раніше не судимий, має на утриманні трьох дітей, з яких двоє малолітні, одружений, та його дружина перебуває у декретній відпустці і є тимчасово не працездатною.

Під час судового розгляду було допитано потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що в ДТП загинула його мати. Таран добровільно відшкодував всі моральні та матеріальні збитки внаслідок ДТП, будь-яких претензій до підозрюваного він не має, та просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доводи всіх учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши надані сторонами докази заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000399 від 26.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_5 у встановлений КПК спосіб повідомлено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_13 , протоколом огляду місця ДТП, протоколом огляду трупа, висновоком судово-медичної експертизи трупа, висновком експертизи технічних станів транспортних засобів, висновком транспортно-трасологічної експертизи, висновком судово-токсикологічної експертизи, слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_13 , висновком судової автотехнічної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

Викладені в повідомленні про підозру обставини підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення, що підтверджено доказами, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з цим кримінальним правопорушенням. А тому,відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р. свідчить про обґрунтованість підозри.

Вирішуючи питання про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено, що на сьогодні існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від досудового розслідування, який ґрунтується виключно на тяжкості можливого покарання, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає не доведеними ризики передбачені п.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, зі слів прокурора кримінальне провадження перебуває на завершальній стадії. Допитані всі свідки, потерпілі, досліджені всі докази та проведені експертні дослідження.

На думку слідчого судді, доводи прокурора ґрунтуються лише на припущеннях та стороною обвинувачення не доведені.

Крім цього, слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох дітей, одна з яких 2023 року народження, його дружина знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3 років. Все це свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Він позитивно характеризується за місцем проживання. Зі слів працює за наймом і лише він утримує свою сім`ю, тому що дружина у відпустці по догляду за дитиною яка не досягла трирічного віку.

Слідчий звернувся з клопотанням про обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через два місяці після настання ДТП і за цей час у слідчого немає доказів, що підозрюваний порушував свої обов`язки як підозрюваного, вчиняв якісь дії направлені на знищення доказів, впливав на свідків, потерпілих, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

При цьому слідчим прокурором не спростовані доводи сторони захисту, що підозрюваний розкаюється у вчиненні злочину, що дійсно відшкодував потерпілому завдану шкоду, добросовісно виконує обов`язки підозрюваного, не перешкоджає досудовому розслідуванню.

Тому, на думку слідчого судді, слідчим і прокурором не доведено, що будь-який інший, менш суворий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Як уже зазначалось, метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є лише забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тобто, це не є покарання за вчинення злочину, а тільки певне обмеження для особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При таких обставинах, враховуючи серед іншого і думку потерпілого ОСОБА_7 , який просив не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, користуючись своїм правом, передбаченим ч.4 ст.194 КПК України, враховуючи, що слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, в задоволенні клопотання слідчого про застосовування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Так, застосування домашнього арешту у певний період доби, без позбавлення можливості працювати та забезпечувати свою багатодітну сім`ю, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України , на думку слідчого судді, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 20 квітня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) Не залишати фактичного місця мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) Прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала діє по 20.04.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальникові Кам`янському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, на якого покласти організацію контролю за поведінкою підозрюваного під час дії у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1