Справа №578/276/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/821/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_11 , її захисника ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працездатного, непрацюючого, незареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 16.06.2022 вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 80 год громадських робіт,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України та виправдано його на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушеннь та яким ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України, та яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с.Попівка, Конотопського району Сумської області, українку, громадянку України, з середньою освітою, незаміжню, працездатну, непрацюючу, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано її на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення та яким ОСОБА_11 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_11 , її захисника ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 в яких:

- прокурор просив вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 скасувати через істотні порушення вимог КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і через невідповідність призначеного обвинуваченим покарання ступнею тяжкості кримінального правопорушення і особам обвинувачених через м`якість і просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 127 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 152 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просив призначити ОСОБА_10 покарання у виді 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 16.06.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 80 годин громадських робіт, більш суворим за даним вироком прокурор просив призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Також прокурор просив ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України, і призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 127 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 152 КК України у виді 11 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду прокурор просила залишити без зміни;

В подальшому, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , яка подала апеляційну скаргу відмовилась від неї в порядку ст.403 КПк України.

- обвинувачена ОСОБА_11 просила вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд;

- захисник ОСОБА_8 просила вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 скасувати та постановити новий вирок, яким просила визнати ОСОБА_11 невинуватою та виправдати за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України;

- захисник ОСОБА_9 просив вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 127 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України скасувати та постановити новий, яким просив виправдати ОСОБА_10 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127 та ч. 3 ст. 152 КК України. Також захисник просив повторно дослідити докази обвинувачення, а саме: показання свідків, письмові докази, висновки експертів, які зазначені в оскаржуваному рішенні суду.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України та виправдано його на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушеннь.

Також ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст. 127 КК України (в редакції закону на момент скоєння злочину) у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 152 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_10 визначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 16.06.2022 за ч. 1 ст. 125 КК України до 80 годин громадських робіт, більш суворим за даним вироком і ОСОБА_10 остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 залишено утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 26.01.2022 - моменту фактичного затримання.

Також, цим же вироком суду ОСОБА_11 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за п.12 ч.2 ст. 115 КК України та виправдано її на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Також, ОСОБА_11 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.1 ст. 127 КК України (в редакції закону на момент скоєння злочину) у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 152 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_11 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_11 залишено утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 26.01.2022 - моменту фактичного затримання.

Стягнуто зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави по 8 793,10 грн судових витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Мотивуючи доводи поданих апеляційних скарг обвинувачена ОСОБА_11 зазначала, що суд першої інстанції в ході розгляду справи допустив неповноту, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а її дії судом кваліфіковані не правильно. Обвинувачена зауважувала, що висновки суду щодо її причетності до зґвалтування потерпілого ОСОБА_13 не відповідають її показам наданим в ході слідчого експерименту і безпосередньо в суді. Вважала, що даний факт можно встановити при повторному перегляді диску відео запису зйомки слідчого експерименту та шляхом прослуховування запису судового засідання. Стверджувала, що вона ніяких сексуальних дій по зґвалтуванню не робила, однак суд вказав протилежне. Також обвинувачена наголошувала на тому, що перелік неправомірних дій, за ст. 152 КК України, є вичерпним і просила врахувати, що її умисел на вчинення цього злочину не доведений, більше того у неї з потерпілим не було ніяких статевих зносин. Покази свідків обвинувачена вважала неналежним доказом її вини, оскільки ці особи зацікавлені у вирішенні справи, зокрема в уникненні кримінальної відповідальності, так я к вони співучасники події. Крім того, покази свідків різняться між собою. Також обвинувачена звертала увагу, що судом не мотивовано чому він врахував пояснення свідів на досудовому розслідуванні та в суді, які між собою суперечливі і безпідставно відхилив клопотання, про допит окремих особі в якості свідків.

Захисник ОСОБА_8 зазначала, що вирок суду, в частині вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України не оскаржує, однак в іншій його частині - визнання обвинуваченої ОСОБА_11 винною у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 152 КК України захисник вважала таким, що ухвалений з порушенням вимог матеріального та процесуального права, також вирок в цій частині є необгрунтованим жодним належним та допустимим доказом.

В апеляційній скарзі строна захисту тлумачила зміст ст. 152 та ст. 153 КК України і наголошувала, що матеріалами справи не підтверджено умислу обвинуваченої ОСОБА_11 на вчинення злочину за ч. 3 ст. 152 КК України та в обвинуваченої з потерпілим не було жодних статевих зносин. Крім цього, дії з боку ОСОБА_11 щодо задоволення статевої пристрасті неприродним способом також відсутні та не підтверджується жодним доказом по справі, навпаки в судовому засіданні встановлено (покази свідків та обвинувачених), що ОСОБА_14 своїми діями припинила катування потерпілого.

Також, на думку захисника, вирок суду першої інстанції не узгоджується з ч.2. ст.374 КПК України, оскільки судом першої інстанції, у формулюванні обвинувачення не зазначено жодного допустимого та належного доказу яким би підтверджувалось обвинувачення та що з доказів склало основу вироку, не встановлені обставини вчинення зґвалтування групою осіб за ч. 3 ст 152 КК України, немає жодного посилання на докази по вказаному кримінальному правопорушенню.

Інші, надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, зміст яких розкрито у вироку суду, захисник вважала такими, що вони як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять висунутого ОСОБА_11 обвинувачення.

Захисник ОСОБА_9 стверджував, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Вважав доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , щодо заперечення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України, судом не спростовані, не усунуті сумніви його винуватості, а висновки суду побудовані на припущеннях.

Так, в апеляційній скарзі захисник тлумачив зміст ст. 152 та ст. 153 КК України і зауважував, що обставини, що у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник умисел на вчинення дій сексуального характеру не підтверджено жодним доказом, у них взагалі не було жодних статевих зносин.

Також захисник тлумачив і склад злочину за ст. 127 КК України і стверджував, що суд першої інстанції у вироку не наводить кваліфікуючі ознаки зазначених у диспозиції статті 127 КК України, тобто обов`язкова ознака суб`єктивної сторони даного злочину - а саме спеціальна мета, як у формулюванні обвинувачення так і в правовій кваліфікації повинна бути ідентична.

На перконання захисника, все звинувачення базується по суті лише на показах свідків та проведеними ними ж слідчих експериментів.

Покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 захисник вважав неналежними доказами, оскільки вказані особи є зацікавленими у тому, щоб не давати правдиві покази, з тією метою, щоб уникнути кримінальної відповідальності (вони є співучасниками події). Крім того кожен з цих свідків повідомляє різні обставини подій того дня. Слідчі експерименти проведені за показами свідків підтверджують різні обставини подій того дня. Захисник вважав, що прокурором до суду не надано жодної експертизи, яка б могла підтвердити факт нанесення потерпілому побоїв, причину смерті.

Інших допустимих та належних доказів, які б підтверджували «поза розумним сумнівом» що в діянні обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є склад злочину, передбаченого ч. 1 ст.127 КК України, стороною обвинувачення надано не було.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 25.04.2019 ОСОБА_13 влаштувався на підробіток до фермерського господарства, яке розташоване на околиці АДРЕСА_3 , власником якого є Мохамед Алі Насерж. На той час, у даному господарстві працювали: ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Розрахунок повинен був здійснитися в вечорі. Після виконаної роботи ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 перебуваючи на фермі вжили певну кількість алкогольного напою. В подальшому між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт з приводу того, що останній бажав отримати грошову винагороду за виконану роботу не чекаючи приїзду власника ферми.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи на території фермерського господарства, що розташоване на околиці АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння, на відкритій ділянці місцевості, точного часу під час досудового та судового слідства встановити не видалось за можливе, діючи з прямим умислом на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_13 шляхом вчинення насильницьких дій, що суперечать його волі, а саме відмовитись від грошового розрахунку за виконану роботу на фермі, заподіяли останньому фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме нанесли множинні удари кулаками рук по обличчю потерпілого, ногами по тілу, а Скорик Ростислав, в тому числі держаком від лопати наносив неодноразово удари по різним частинам тіла потерпілого, коли останній перебував у безпорадному стані та не мав змоги чинити активний опір.

Крім того, не зупиняючись на скоєному 25.04.2019 близько 12.30 год, продовжуючи свої злочинні дії під час побиття потерпілого ОСОБА_13 , перебуваючи на території фермерського господарства на околиці АДРЕСА_3 подолавши опір останнього, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , яка за наказом ОСОБА_10 стягнула з ОСОБА_13 штани до п`ят, потім зняла нижню білизну до колін, бажаючи принизити ОСОБА_18 у присутності інших осіб, маючи намір доведення своєї цілі до кінця, тобто примушування до відмови від отримання платні, шляхом посягання на статеву свободу та недоторканність, без добровільної згоди ОСОБА_13 , згвалтували останнього, шляхом анального проникнення в тіло останнього з використанням іншого предмету, а саме дерев`яного держака довжиною приблизно 1 метр, який знайшов ОСОБА_10 , а в подальшому останній тричі з силою ударив своєю ногою по держаку, чим просунув вглиб анального отвору та посилив фізичне та психологічне страждання потерпілого.

Суд першої інстанції визнав доведеним те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зазначеними умисними діями вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 127 та ч.3 ст. 152 КК України, а саме:

- катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання потерпілому ОСОБА_13 , шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, що виразилися у посяганні на статеву недоторканість, з метою примусити останнього вчинити дії, що суперечать його волі;

- зґвалтування, вчинене групою осіб, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_13 з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене групою осіб - ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Також ОСОБА_11 і ОСОБА_10 органами досудового розслідування обвинувачуються і в тому, що продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.04.2019, в період часу з 12.00 години до 17.00 години, під час виниклої сварки, перебуваючи на відкритій ділянці за вищевказаною адресою, під час виниклої сварки між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , в ході якого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вирішили позбавити життя ОСОБА_13 та у зв`язку із чим останні схопили держак від лопати та сокиру, які вони принесли до цього з гаражу.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння смерті ОСОБА_13 , за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись за вищевказаною адресою, бажаючи заподіяти смерть ОСОБА_13 , тримаючи дерев`яний держак від совкової лопати та сокиру у руках, нанесли множинні удари по тулубу та голові потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Після цього, в невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 перенесли труп Покришко в будівлю сушки, що розташована на території фермерського господарства за вищевказаною адресою. Залишки тіла були виявлені 09.03.2020.

Разом з тим, за результатами висновку судово-медичного експерта № 264/177 від 17.04.2020 встановити причину смерті не представляється можливим у зв`язку із практично повним скелетуванням (відсутності м`яких тканин) трупа, та відсутності ушкоджень кісток, які б могли б вказати на ймовірну причину смерті.

Крім того, органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_10 пред`явлене обвинувачення за ч.1 ст.129 КК України, погроза вбивством потерпілому, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Відповідно до обвинувального акту 25.04.2019 ОСОБА_17 став свідком вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України, що відбувалися на території фермерського господарства по АДРЕСА_4 (на момент 2019 року Краснопільського району) Сумської області по відношенню до ОСОБА_13 . Після вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_10 почав висловлювати погрози на адресу ОСОБА_17 з приводу, щоб останній не смів про побачене кому-небудь розповідати, бо опиниться на місці померлого ОСОБА_13 .

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.10.2020 ОСОБА_10 , перебуваючи в с. Кам`яне Сумського району Сумської області, побачивши ОСОБА_17 та усвідомлюючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, висловлював на адресу потерпілого погрози вбивством, з приводу того, щоб останній мовчав про події, свідком яких він став 25.04.2019 року. Сприймаючи погрози ОСОБА_10 як реальні та побоюючись за своє життя ОСОБА_17 , подзвонив на лінію «102» та викликав працівників поліції, та розповів про всі події, свідком яких він став 25.04.2019 року.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України, а ОСОБА_11 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за п.12 ч.2 ст. 115 КК України та виправдано їх на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушеннь.

Заслухавши доповідь судді та:

- доводи прокурорів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які відмову прокурора ОСОБА_7 від своєї апеляційної скарги підтримали, щодо апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_11 і захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 то проти їх задоволення заперечили, просили вирок суду першої інстанції задишити без зміни,

- думки обвинуваченої ОСОБА_11 і її захисника ОСОБА_8 , які свої апеляційні скарги та скарги один одного підтримали, просили вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_11 винною у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 152 КК України скасувати та в цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 просили виправдати у вчиненні інкримінованого їй злочину, щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 то її підтримали, просили задовольнити, щодо відмови прокурора від апеляційної скарги то прити такої позиції сторони обвинувачення не заперечили,

- думки обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 підтримали, просили вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_10 винним у вчиненні злочинів за ч.1 ст. 127 і за ч. 3 ст. 152 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 просили виправдати в інкримінованих йому злочинах, щодо апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_11 і захисника ОСОБА_8 то проти їх задоволення не заперечували, щодо відмови прокурора від апеляційної скарги то прити такої позиції сторони обвинувачення не заперечили,

вивчивши матеріали кримінального провадження, врахувавши відмову прокурора від своєї скарги і відсутність в учасників справи клопотань, в тому числі і про повторне дослідження доказів, обговоривши доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_19 і захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження вироком Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 обвинуваченого ОСОБА_10 визнано не винуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України. Цим же вироком суду і обвинувачену ОСОБА_11 визнано невинуватою і виправдано за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.

Вирок суду першої інстанції в цій частині учасниками провадження в апеляційному порядку не оскаржувався, а тому до його аналізу колегія суддів не вдається, що узгоджується з ч. 1 ст. 404 КПК України.

Разом з тим, вироком Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 обох обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожного окремо, визнано винними у вчиненні ними кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України.

Саме з таким рішенням суду не погодились обвинувачені і їх захисники і в цій частині вирок суду апелянти просили скасувати та ухвалити новий вирок, яким колегію суддів просили:

- обвинуваченого ОСОБА_10 визнати не винувати і виправдати за обома інкримінованими йому злочинами, як за ч. 1 ст. 127 так і за ч. 3 ст. 152 КК України;

- обвинувачену ОСОБА_11 визнати не винуватою і виправдати за ікримінованим їй злочином передбаченим ч. 3 ст. 152 КК України. З вироком суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_11 винною у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 127 КК України апелянти погоджувались і в цій частині рішення суду не оскаржували.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням заявлених апелянтами доводів, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки правильно встановив в діях обох обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 склад злочинів з правовою кваліфікацією:

- за ч. 1 ст. 127 КК України як умисне заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання потерпілому ОСОБА_13 , шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, що виразилися у посяганні на статеву недоторканість, з метою примусити останнього вчинити дії, що суперечать його волі;

- за ч. 3 ст. 152 КК України як зґвалтування, вчинене групою осіб, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_13 з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене групою осіб - ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі пояснень обвинувачених, потерпілого, свідків та на підставі наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Так, з матеріалів справи слідує, що будучи допитаною в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала частково та пояснювала, що того дня 25.04.2019 з ранку, вони збирались у будинку ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , вирішували хто чим буде займатись по господарству. На фермі вона працювала не офіційно, різноробочою, отримувала кошти 6000 грн в місяць, режим роботи був вільний. Працювала на фермі разом з ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які також були різноробочими та допомагали один одному по господарству. Головним був Ростислав, так як ОСОБА_26 звертався до нього і саме йому говорив, що потрібно робити. На той час вони були випивши. Геннадія привів ОСОБА_27 . ОСОБА_26 неодноразово приводив на ферму робітників. ОСОБА_28 до цього вона не знала, потім дізналася, що його звуть ОСОБА_28 . Близько 9 год ОСОБА_27 , Ростислав, ОСОБА_28 пішли вниз робити загін для худоби. Ближче до 12 год вони втрьох повернулися. Славік, Ростислав зайшли в хату, а ОСОБА_28 залишився на дворі. Вони сиділи по своєму в будинку, вживали спиртне та розмовляли стосовно заробітної плати. ОСОБА_27 говорив йому, що гроші будуть коли їх привезе ОСОБА_26 . ОСОБА_28 пішов з ферми в бік конюшні, вони бачили як він пішов. Через деякий час ОСОБА_28 повернувся і постукав у двері. Це було ближче до вечера. ОСОБА_27 відчинив двері та вийшов до ОСОБА_28 , було чутно крики. Потім до них вийшов ОСОБА_29 , також були крики, розмову стосовно зарплати. ОСОБА_29 сказав, що зараз я тобі покажу зарплату, яку ти запам`ятаєш на все життя. Далі вийшов Ростислав, також були крики, сварка. Потім крики припинились. Вони з ОСОБА_21 вийшли подивитись. Побачили, що хлопці бігли в бік конюшні за ОСОБА_28 . Його збили з ніг, хто саме не знає. Він впав на висталені руки, потім підвівся і знову побіг. Ростислав його збив підніжкою по ногам. ОСОБА_28 впав обличчям вниз повністю. ОСОБА_27 почав бити його ногами з боку по тулубу. Коли ОСОБА_28 вже лежав на спині, ОСОБА_27 вдарив 3 рази в порожнину живота, повною ступнею ноги. ОСОБА_28 у цей час лежав, кричав, був у свідомості. В цей час його били всі присутні вище. Вона також двічі вдарила його ногою в область верхньої частини бедра ноги. Потім ОСОБА_27 взяв палку - держак довжиною близько метра та сказав, що зараз буде ґвалтувати. Ніхто не заперечував проти цього, так як це було спонтанно. ОСОБА_27 засунув палку до тіла ОСОБА_28 , вона відвернулась. Був планшет, на який по черзі знімали то ОСОБА_27 , то ОСОБА_30 . В подальшому цей планшет вони здали в ломбард. Вона виймала та викинула цю палку з тіла ОСОБА_28 , щоб припинити дії. Вона і ОСОБА_21 , Ростислав пішли до будинку, залишились ОСОБА_29 і ОСОБА_27 . Через деякий час вони повернулись і сказали, що ОСОБА_28 живий, що вони поклали його до сушки. Коли вони уходили, то в ОСОБА_28 були ознаки життя, він стогнав, був пульс. Вони сиділи далі в будинку та всі випивали. ОСОБА_30 та ОСОБА_27 ходили в той день дивитись на ОСОБА_28 , говорили, що він живий. Речі ОСОБА_28 в грубі палила ОСОБА_21 . В той вечір у них виникла бійка між ОСОБА_21 і ОСОБА_27 , внаслідок чого їх всіх забрали до райвідділку ОСОБА_31 . Коли повернулись на наступний день, то ОСОБА_29 передав слова ОСОБА_26 , що вони більше тут не працюють, вони зібрали свої речі і більше не з`являлись на фермі. У неї неприязні відносини з ОСОБА_27 , так як він не виконував свої обов`язки по господарству. Як їх знімали в ОСОБА_32 , ОСОБА_27 та ОСОБА_29 знали, що ведеться прослуховування, а тому в коридорі ОСОБА_27 сказав, їй як потрібно говорити і вона сказала по його словам. ОСОБА_27 їй погрожував і казав «кажи вже, хватить». Повідомляла на досудовому слідстві, що саме Ростислав це робив, тому що ОСОБА_27 сказав. Куди саме наносив удари Ростислав, не пам`ятає, так як не завжди дивилась. Умислу спричинити смерть ОСОБА_28 в неї не було. Розуміла, що удари завдають шкоди здоров`ю ОСОБА_28 . ОСОБА_33 з ОСОБА_28 вона не знімала взагалі, нічиїх вказівок їх зняти з нього не виконувала. Витягла палку з тіла ОСОБА_28 з жалю. Ударів Геннадію сокирою, палицею не наносила, на ньому не пригала. Конфлікт між ними та ОСОБА_28 виник із за зарплатні, яку він вимагав у ОСОБА_21 . Про смерть ОСОБА_28 їй стало відомо вже у поліції, коли було відкрито кримінальне провадження. Просила суворо її не карати, просила вибачення за скоєне.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснював, що 25.04.2019 десь о 7 год сиділи в будинку в с.Кам`яному, де проживали та працювали на фермі, разом з ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 та ОСОБА_29 . В цьому будинку він жив разом з ОСОБА_21 . Вживали спиртне, потім пішли поратись по сараям по господарству. Він був серед них головним. ОСОБА_27 та ОСОБА_29 повернулись з конюшні близько 9 год і вони знову випили. Він залишився, а хлопці пішли на конюшню. Через 20 хв прийшли ОСОБА_27 і ОСОБА_30 разом з ОСОБА_28 . ОСОБА_26 сказав, бери ОСОБА_35 , спускайтесь на пасовище та робіть загін для худоби. ОСОБА_28 , він та ОСОБА_27 пішли робити загін. Під час роботи конфліктів у них не виникало. Десь о 12 год повернулись з ОСОБА_28 . Вони пішли до будинку, а ОСОБА_28 залишився на вулиці, так як чужих в будинок вони не впускали. Він сказав ОСОБА_21 дати Геннадію поїсти. ОСОБА_27 виніс йому поїсти та спиртне випить. Через деякий час ОСОБА_28 постукав у двері, повернув тарілку, до нього вийшов ОСОБА_27 . Почали скандалити, вийшов ОСОБА_30 . ОСОБА_28 почав говорити, що ОСОБА_36 повинна віддать йому гроші за роботу. Йому сказали, чекай вечора поки приїде ОСОБА_26 . Він не став чекать, пішов в бік конюшні, а вони продовжили вживати спиртне. ОСОБА_28 повернувся, це було десь о 12 год 20 хв. Постукав, сказав, що давайте гроші. Діма сказав, що зараз йому дам гроші, які він запам`ятає надовго. ОСОБА_30 вийшов на вулицю, був крик. Вони з ОСОБА_27 вийшли на крильце. Діма вдарив Геннадія кулаком в обличчя, в район щоки. ОСОБА_28 почав тікати. Він та ОСОБА_27 догнали ОСОБА_28 біля сушки. ОСОБА_28 хотів ударити його підковою, яку витягнув з кишені, замахнувся на нього, але його вдарив ОСОБА_27 кулаком у ліве вухо. ОСОБА_28 ще не отямився від цього удару, а він ударив його кулаком в обличчя. Він упав від цього удару на спину. Підбігла ОСОБА_21 і Роза, ОСОБА_29 . Коли ОСОБА_28 упав, то він бив його ногою по тулубу 5-6 разів. В цей момент хто куди бив, він не звертав увагу. Пригала на ньому ОСОБА_21 . Вони його побили і відійшли. Він дав планшет, який був у кармані, щоб не розбить, Дімі. Бачив, що Роза била два рази ногою, бив в обличчя ОСОБА_27 . Коли ОСОБА_28 били то він прикривав руками обличчя від ударів, був при свідомості. Роза і ОСОБА_36 відійшли. Коли він хотів відтягнути руки ОСОБА_28 від обличчя, щоб спитати чи йому потрібні ще гроші та коли повернувся, то побачив, що штани у ОСОБА_28 вже були спущені до колін, хто саме їх спустив не бачив. Побачив ОСОБА_27 з палкою, який вставив палку в анальний отвір ОСОБА_28 . Він нічого не робив, відійшов від ОСОБА_28 . ОСОБА_30 та ОСОБА_27 знімали по черзі на планшет, як засовували палку. ОСОБА_29 сам включив планшет і став знімати відео, яке вони вже потім передивлялись. Знятий момент коли засовували палку. ОСОБА_27 разів два подьоргав палкою в тілі і відійшов. Він стояв та дивився, як ОСОБА_30 знімає на планшет. Потім він вдарив ногою по палці два рази, коли вона була у тілі ОСОБА_28 , який дужче застогнав. ОСОБА_37 від його удару засунулась на 10 см в тіло більше. ОСОБА_37 була десь 50 см, в тілі була засунута десь на 15-20 см, діаметр- це держак від лопати Він відійшов. Діма трогав за палку. Роза сказала, що хватить і дістала палку, викинула в бік конюшні. Вони пішли з дівчатами, а залишився ОСОБА_27 та ОСОБА_30 . Вони були в хаті, ще випивали, через хв 10 зайшли Діма і ОСОБА_27 . Він запитав, чи живий ОСОБА_28 , вони сказали, що живий. Він не ходив в сушарку дивитись. Дізнався, що ОСОБА_28 помер від поліції. Знав, що ОСОБА_38 та ОСОБА_36 телефонували до Діми, а він казав, що ОСОБА_28 не має. Речі ОСОБА_28 палила в грубі ОСОБА_21 . Потім в них між собою виникла бійка, після якої їх забрали до райвідділку, де вони переночували. На ранок приїхали забрали речі на фермі і більше там не були, так як їх звільнив ОСОБА_26 . З ОСОБА_29 після цього він не пересікався більше, йому не телефонував, не погрожував. Як на його погляд всі були в стані середнього алкогольного сп`яніння. З братом ОСОБА_27 у них неприязні відносити, а тому він міг його обмовити. Розі він не давав вказівок скинути штани з ОСОБА_28 . ОСОБА_39 та держаком не наносив ударів. Від чиїх саме дій настала смерть не знає. Просив суворо не карати, просив вибачення за скоєне.

Також судом першої інстанції було допитано і потерпілого ОСОБА_17 (за ч.1 ст. 129 КК України), який одночасно є свідком по справі і який в суді пояснював, що ОСОБА_10 йому погрожував. Точної дати не пам`ятає, Ростислав зателефонував йому і говорив, щоб він не розповідав про те, що трапилося на фермі, де знайшли тіло невідомого чоловіка. Ростислав говорив, що він буде відповідати разом з ними за того чоловіка. Він думає, що вони з ним зробили б те саме, що із тим чоловіком, як би він почав говорити. Ростислав не говорив йому, що вб`є його, нічого такого він не говорив, але він думає, що йому було б те, що і тому чоловіку. Їх директор ОСОБА_26 знайшов в приміщенні сушки тіло чоловіка. Десь в кінці весни 2019 року, точної дати не пам`ятає він перебував на території ферми в с.Кам`яне в будинку. В цьому будинку проживали ОСОБА_20 та ОСОБА_36 . Приблизно в обід він, ОСОБА_36 , Роза, ОСОБА_20 , ОСОБА_27 розпивали спиртні напої. З ними був ще ОСОБА_40 . Потім ОСОБА_27 розповів, що ОСОБА_41 говорив якісь погані речі про ОСОБА_42 . ОСОБА_43 розізлився і вивів ОСОБА_41 на вулицю, вдарив його коліном по голові, нагнувши його за плечі. Він бачив все через вікно, на вулицю не виходив. ОСОБА_44 відбувся в голову коліном. Він його нагнув. Покришко впав на обличчя вниз. Ростислав стояв поруч. Потім на вулицю вийшов ОСОБА_27 і він поміг Ростіку відтягнути Покришкіна за будинок. Він був з ОСОБА_45 та ОСОБА_34 в будинку. Потім він вийшов на вулицю. Покришка тягнули за руки та ноги ОСОБА_27 та ОСОБА_46 . Покришкін був у свідомості на той час. Коли він вийшов на вулицю, хвилин через дві, Покришка лежав обличчям до низу. Ростік сидів над ним, ОСОБА_27 стояв поруч. За ним вийшли з будинку Роза, ОСОБА_36 . Він підійшов до них. Коли він прийшов, то ОСОБА_41 вже був зі спущеними штанами і палиця була в задньому проході. Славік стояв біля ніг Покришки. Палиця - це лопата совкова з держаком. Ростік дьоргав держак в тілі Покришки, туди сюди. Потім ОСОБА_36 била Покришку. Ногами по спині, вона скакала на його спині. ОСОБА_27 знімав на планшет. Роза стояла поруч, удари не наносила. ОСОБА_36 прийшла з сокирою і стала бити Покришка по всьому тілу тупою частиною сокири. Била вона хвилину і потім заспокоїлась. Потім ОСОБА_46 витягнув держак та викинув. Потім всі пішли в будинок, а ОСОБА_41 залишився лежати на місці, він шипів, ознаки життя проявляв. В будинку вони вживали спиртне, потім лягли спати. Коли вони проснулись, то він припустив, що ОСОБА_41 вже мертвий і вони пішли дивитись. Це було в той же день, ближче до вечора. Коли прийшли туди, то побачили мертвого чоловіка, тіло віднесли в сушку і там залишили. Тіло відносив ОСОБА_27 та Ростислав. В той же день, почали думати, що робити з тілом. ОСОБА_47 закопати тіло, шукали місце де його закопати. Ями починали копати, але усі настільки були п`яними, що не доводили діло до кінця. Наступного дня він, ОСОБА_36 , Ростислав пішли в сушку, з собою брали ніж та пилку. Ростислав та ОСОБА_36 брали ніж та пилку. В сушці відрізали ноги від тіла. Ростислав різав ноги. ОСОБА_36 стояла тримала, а він присвічував. Ноги положили в мішки, крові було багато. Ноги ділили до коліна на дві частини. Потім ОСОБА_27 разом з ОСОБА_20 через хвилин 15-20 знову пішли в сушку, з собою брали сокиру. ОСОБА_48 відрубав руку, а Ростислав допомагав тримати руку, відтягував її. Він стояв поруч. Руку поклали в окремий мішок. Потім вони пішли, а тіло та мішки залишились лежати. Далі вони випивали. На наступний день почали розносити частини тіла, які були в мішках. Повантажили на тачку і повезли на пустир, вирішили їх закопати в різних місцях. Везли він, ОСОБА_27 , Ростислав. Другий мішок викинули в річку, біля їхнього села, третій мішок викинули в лісі, його ОСОБА_27 викинув з горки. На наступний день в них виникла бійка і приїхали працівники поліції, забрали всіх крім нього. Тіло залишилося в сушарці, не ховали його, нічим не закидували. В сушарку ніхто не заходив. Погрожував йому Ростислав в той день ще, коли відбулась подія, щоб він мовчав. В той же рік, в кінці літа чи осінню Ростислав йому телефонував, запитав чи «він» на місці, на що він відповів, що «так». Він сказав «якщо щось то…». Він сприймав це, що буде нести разом з ним відповідальність або це загроза життю. Коли вони випивали то ОСОБА_27 говорив, що це не перший закопаний лежить від дій ОСОБА_20 . Він боявся і ОСОБА_27 і ОСОБА_20 . Він розповів все директору ОСОБА_26 , а той запропонував піти до поліції. До поліції не повідомляв, бо було страшно за своє життя. Допомагав, їм тягнути тіло Покришки до сушарки. Після їх розмови було ясно, що якщо він не буде їм допомагати, то буде гірше. Роза ніяких активних дій відносно ОСОБА_41 не вчиняла, вона більш спостерігала.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_16 пояснював, що точного року та дати вже не пам`ятає десь у 2018-2019 році у с.Кам`яне Краснопільського району на фермі разом з братом ОСОБА_20 , ОСОБА_34 працювали в ОСОБА_49 . В той день вони робили на фермі в яру кошару для биків. До них прийшов раніше незнайомий їм чоловік з боку села Великий Бобрик. ОСОБА_26 сказав, що є робота, роби, а ввечері буде розрахунок за роботу. Вони разом поробили з цим чоловіком десь пів години, а коли роботу завершили, то пішли у будинок, де проживали. Чоловіка звали ОСОБА_28 . Чоловік запитав чи є випити. Вони разом стали випивати - Роза, ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_50 , він та ОСОБА_28 . Випили десь літру алкоголю. Потім ОСОБА_28 , нічого не сказавши пішов в бік села. Через пів години він повернувся, почав вимагати гроші за роботу у нього та Діми. Він почав пояснювати йому, що ОСОБА_26 сказав вже йому, що гроші привезе ввечері. ОСОБА_30 сказав, що я йому устрою таку зарплату, що він на довго запам`ятає. ОСОБА_30 ударив ОСОБА_28 кулаком в обличчя в праву щоку. На крики вибігли з будинку Роза, ОСОБА_21 , Ростислав. Вони почали всі разом на ОСОБА_28 кричати чому ти сюди прийшов, що тобі потрібно. ОСОБА_51 дістав з кармана замотану поломану підкову та хотів кинутись на ОСОБА_20 . Він побачив це та щоб попередити першим ударив Геннадія кулаком в обличчя. Від удару той упав назад. Це все відбувалось біля хати. Роза, ОСОБА_36 , ОСОБА_46 почали бити його руками, ногами. Роза, ОСОБА_36 пригали по його обличчю разом одночасно, наносили удари п`ятами ніг по обличчю, ОСОБА_46 кулаками по животу. Він пхнув один раз ногою у верхню частину ноги ОСОБА_28 . ОСОБА_28 в цей час прикривав руками обличчя, голову від ударів. Потім ОСОБА_46 пішов у прибудову, знайшов палку- держак від лопати, довжиною десь з півметра. Він сказав ОСОБА_20 , що хвате вже йому, на що Ростислав сказав, відійди, бо ти будеш наступний. Роза з ОСОБА_20 зняли Геннадію труси, штани. Ростислав почав засувати держак від лопати в анальний отвір Геннадія, запхнув десь меншу половину палки. Разів 5 засовував туди сюди, а потім забивав з ноги держак в тіло, разів 7 наносив так удар. Держак від ударів вліз на половину. ОСОБА_28 в цей час стогнав. Ростік відійшов, а держак залишився стирчать в тілі. Підійшла Роза і разів 3-4 з ноги вдарила по держаку. Потім вона держак витягнула і викинула в бік конюшні. В цей час, його ще била ОСОБА_36 , руками по всьому тілу. Він разом з ОСОБА_52 в цей час стояли в стороні і просто дивились. ОСОБА_29 в цей час знімав на планшет. Відео в цей же вечір Сітало видалив з планшета. Після того як все припинилось, ОСОБА_36 , Роза, ОСОБА_43 пішли в хату. А він разом з ОСОБА_29 підійшли до ОСОБА_28 , він послухав чи той живий. Почув, що ОСОБА_28 ще дихав. ОСОБА_29 сказав, що скоро приїде ОСОБА_26 , давай перенесемо ОСОБА_28 в приміщення сушарки, хай там ОСОБА_28 відлежиться. ОСОБА_53 знаходилась метрів 20 від того місця, де відбувалось. Вони з ОСОБА_29 відволокли тіло в сушарку, там за цегляною перегородкою поклали тіло ОСОБА_28 . Він ще дихав. Перед тим як відволікти ОСОБА_28 , вийшла Роза з будинку, помочилась на ОСОБА_28 . ОСОБА_37 після того, як її витягнули з тіла ОСОБА_28 , була в п`ятнах крові та у фекаліях. Потім вони з ОСОБА_29 пішли в хату до інших та там вживали алкоголь. Роза спалила в грубі речі Геннадія - пакет, будильник, якусь тряпку. Побиття в часі тривало десь хвилин 30. Відбувалось десь в обід. До вечера вони пили, а потім між ним та ОСОБА_34 , ОСОБА_45 виникла сварка. Він дав обом ляпаса, ОСОБА_46 почав за них заступатись, виштовхав його з хати. Він пішов у першу хату спать. Ввечері десь о 22 год приїхала поліція та забрала всіх крім ОСОБА_29 до райвідділку в ОСОБА_31 . ОСОБА_54 ніч вони провели в райвідділку. Вранці вони повернулись, а ОСОБА_29 їм повідомив, що ОСОБА_26 сказав, що вони вже тут не працюють. Вони забрали речі та поїхали до ОСОБА_55 на дачу. Роза і ОСОБА_36 через 2 дні їздили за речами на ферму ОСОБА_30 сказав, що ОСОБА_56 там не має. Вони подумали, що він втік. Після цього він на фермі не появлявся. Через тиждень, йому запропонували роботу на фермі в Харкові, і він разом з ОСОБА_34 , ОСОБА_45 Ростіком поїхали туди. Разом там попрацювали місяць, а потім вони повернулись назад до м.Сум, а він залишився там робити. Через два роки після події йому зателефонував ОСОБА_43 , сказав, що тебе шукає поліція, за те, що він розчленував труп ОСОБА_56 . Він сказав, що як він міг розчленувать, як ОСОБА_56 вже на фермі не було, а він там не появлявся. Через рік після дзвінка приїхала поліція о 22 год та забрала його на Суми. Це було у 2022 році.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_26 Мохамед Насерд пояснював, що обвинувачені в нього працювали на фермі в АДРЕСА_3 , так як він займається вирощуванням КРС. Спочатку в нього працювала Роза, а потім вона попросила за своїх друзів, так з`явилась ОСОБА_36 . Пізніше ОСОБА_46 і ОСОБА_27 . ОСОБА_57 він прийняв на роботу за 4 дні до того, як звільнив ОСОБА_58 , ОСОБА_21 , ОСОБА_59 , ОСОБА_27 . Вони жили на фермі, там були два будинки на території. Працювали за їжу, продукти. Гроші він давав їм лише на щось конкретне, оплачував операцію ОСОБА_60 , купив їм планшет. Одного дня з`явився Покришка на фермі, шукав роботу, він сказав, щоб його покормили та сказав йому що для нього найдеться робота на фермі. В подальшому він цікавився, чи приходив Покришка на роботу, але ОСОБА_36 сказала, що він украв сокиру, вона його догнала та забрала, що більше він не приходив, взагалі загубився. Одного разу, приблизно два роки назад він бачив на фермі сліди крові на траві, це була суцільна лінія, яка вела в бік покинутої будівлі - сушки. Він запитав їх, що це за кров, але вони відповіли, що не знають. Він разом зі своїми помічниками оглянув худобу, яка була на фермі, але поранених тварин не виявив. Він приїхав вночі, щоб забрати худобу, але вони були всі п`яні. Він зателефонував до поліції. Поліція їх забрала до райвідділку. На наступний день вони забрали свої речі. Через 7 місяців, він викликав екскаватор, щоб почистити територію. Зайшов до сушки, яка була постійно закрита, але в той час виявилася відкритою та побачив рештки тіла людини - череп, на залишках тулубу була рубашка синя в квадратику. Таку рубашку він раніше бачив на Покришкі, так як його бачив близько 3-4 разів. Труп був не закопаний, на ньому не вистачало однієї ноги, руки по плечевий сустав. Він повідомив про це поліцію, почали шукати рештки. Після того як найшли труп, він здогадався, що ОСОБА_50 все знає. ОСОБА_29 розповів йому все як вони зробили. Він зателефонував до поліції і розповів, все що йому стало відомо від ОСОБА_61 . ОСОБА_50 не говорив про це, оскільки вони йому погрожували, що з ним таке станеться, що і з ОСОБА_41 .

Допитана судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_15 пояснювала, що приблизно 3 роки тому вона працювала на фермі разом Ростіком, ОСОБА_62 , ОСОБА_27 та Дімою, там і проживали. До них прийшов на весні дядько, звали його ОСОБА_51 . Він працював на фермі два дні, а на третій день прийшов получити кошти за свою роботу. Перший раз прийшов вони його відправили, потім прийшов другий раз після 12 год. Вони були вдома, потім вийшли на вулицю. З приводу коштів ОСОБА_28 звернувся до неї. Вона відповіла, що кошти повинен віддати ОСОБА_26 , а не вони. Хлопці були на підпитку Ростислав товкнув його. Він упав, відразу піднявся, хотів тікати. Хлопці почали його наздоганяти. Діма його наздогнав. Знову його штовхнули. Вони з ОСОБА_34 в цей час були біля дома. Перший раз розпочав бити Ростислав, потім ОСОБА_27 . Всі били його руками, ногами. Потім Ростислав взяв палку і почав засовувати в задній прохід. Хто знімав штани, не бачила. Він вже лежав зі спущеними штанами. Палку йому засовував і Діма, і Роза. Вона забрала ОСОБА_57 в хату. Потім Роза принесла речі і спалила в грубі. Потім зайшли хлопці і сказали, що віднесли тіло в сарай, щоб ОСОБА_28 відлежався. Коли вони пішли з Дімою, то там залишалися ще Роза, ОСОБА_27 , Ростислав. Ростислав продовжував пихати палку в задній прохід. А потім через 10 хвилин зайшла Роза занесла сумку Геннадія, і спалила в грубі. Ростислав і ОСОБА_27 зайшли десь через 5 хв після Рози. Весь конфлікт тривав десь 20-30 хв. Після того як ОСОБА_28 били, він не вставав, кричав «не бийте». Чи знімав хтось на планшет або телефон вона не знає. Коли вони дійшли з ОСОБА_34 до того місця де били ОСОБА_28 , а це було метрів 20-30 від будинку, хлопці вже наносили удари, вже була палка у ОСОБА_20 . Вона не бачила, де і коли Ростислав взяв палку. Це був як держак з лопати. Коли хлопці його погнали, вони були з ОСОБА_34 , а потім підійшли до них. ОСОБА_63 брала палку у ОСОБА_20 пробувать як це. Чи била Роза ОСОБА_28 вона не пам`ятає. На яку глибину засовував Ростислав палку, вона не бачила, не бачила моменту як він її викинув. ОСОБА_64 викинув Ростислав, так він їй сказав, сама вона на це не звернула уваги тоді. У вечері у них виникла бійка між собою, посварилася вона з ОСОБА_27 . Ростислав викликав поліцію. До поліції забрали всіх, крім Діми. Вони переночували у поліції, а потім їх відпустили. Вони повернулись на ферму а ОСОБА_30 повідомив їм, що ОСОБА_26 сказав, що вони вже тут не працюють. Вони забрали речі і більше туди не повертались. Діма сказав, що потерпілого не має, що він мабуть пішов. Вона особисто ударів потерпілому не наносила. Їй не відомо нічого про розчленування тіла Геннадія.

Також судом першої інстанції досліджено і надані стороною обвинувачення письмові докази, а саме:

- рапорт старшого інспектора-чергового Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції з якого встановлено, що 09.03.2020 о 1:36 надійшло повідомлення зі служби НОМЕР_1 про те, що 09.03.2020 о 14:35 за адресою АДРЕСА_5 на території ферми ОСОБА_65 виявив скелет людини, заявник: Алій Мухомад Насерж ( т.1 а.с.184);

- протокол огляду місця події від 09.03.2020 з якого встановлено, що в ході огляду приміщення колишньої не функціонуючої сушарки для дерева, що розташована навпроти сараю для худоби в АДРЕСА_3 було виявлено труп невстановленої особи, який був вилучений. До протоколу додана ілюстративна фототаблиця (т.1 а.с.185-192);

- лікарське свідоцтво про смерть № 314 від 28.04.2020, з якого встановлено, що невідомий чоловік помер в АДРЕСА_3 , місце смерті: у приміщенні колишньої сушарні, причини смерті: інші невідомі та неуточнені причини смерті (т.1 а.с.193-194);

- висновок судово медичної експертизи № 264/177 відповідно до якого встановити причину смерті невстановленої особи чоловічої статті, віком більше 60 років, яка мала довжину тіла близько 170 см, не представляється можливим в зв`язку із практично повним скелетуванням (відсутності м`яких тканин) трупа, та відсутності ушкоджень кісток, які б могли вказати на імовірну причину смерті. На залишках трупа, на черепі виявлено зрошений перелом правої виличної дуги, інших ушкоджень не виявлено (т.1 а.с.195-196);

- протокол отримання зразків для експертизи від 10.03.2020 з якого встановлено, що слідчим було відібрано у ОСОБА_66 зразки букального епітелею для проведення необхідних експертиз (т.1 а.с.197);

- протокол отримання зразків для експертизи від 11.03.2020 з якого встановлено, що слідчим було відібрано у ОСОБА_67 зразки букального епітелею для проведення необхідних експертиз (т.1 а.с.198);

- висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 18.09.2020 № 10-1526 проведеної Київським НДЕКЦ відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) та генетичні ознаки У-хромосоми зразка букального епітелію ОСОБА_68 . Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) та генетичні ознаки У-хромосоми фрагменту кісткової тканини трупу невстановленого чоловіка. ОСОБА_66 може бути біологічним сином невідомого чоловіка, фрагмент кісткової тканини якого наданий на дослідження. Ймовірність даної події складає 99,999 % (т.1 а.с. 201-216);

- постанову про закриття кримінального провадження від 30.05.2020 винесену слідчим СВ Краснопільського ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_69 з якої встановлено, що було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку зі встановленням відсутності складу правопорушення (т.1 а.с.217-218);

- рапорт старшого інспектора-чергового Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ОСОБА_70 з якого слідує, що 28.10.2020 о 19:37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.10.2020 о 19:37 за адресою: Краснопільський район, с.Великий Бобрик, телефонував невідомий, повідомив, що їде з АДРЕСА_6 , рік тому сталося вбивство, співробітнику ОСОБА_71 (свідок вбивства) погрожував під час телефонної розмови чоловік і дві жінки. Заявник ОСОБА_17 ( т.1 а.с.219);

- постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 29.10.2020 винесеною першим заступником керівника Охтирської місцевої прокуратури з якої встановлено, що постанову від 30.05.2020 про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України було скасовано та матеріали досудового розслідування направлено для подальшого розслідування (т.1 а.с.220-222);

- протокол огляду місця події від 29.10.2020 з якого встановлено, що в ході огляду приміщення колишньої не функціонуючої сушарки для дерева, що розташована навпроти сараю для худоби в с.Кам`яне Краснопільського району було виявлено дерев`яну палицю, схожу на держак довжиною 100 см, з нашаруванням іржі з одного краю та звуженою з іншого, ручний візок з рамою синього кольору одноколісний, які були вилучені (т.1 а.с.224-227);

- протокол слідчого експерименту із свідком ОСОБА_17 від 29.10.2020 з якого встановлено, що в присутності понятих ОСОБА_72 , ОСОБА_73 під час слідчого експерименту свідок продемонстрував яким чином наносили удари ОСОБА_13 , механізм нанесення тілесних ушкоджень, показав місце, дії всіх учасників, а також місце де знаходився труп, механізм від`єднання частин тіла трупа та місце куди відділені частини трупа були заховані учасниками скоєння злочину. Крім того, у ході слідчого експерименту свідок вказав та показав предмети, які були використані при скоєнні злочину. До протоколу додані фототаблиця та диск з відеозаписом слідчого експерименту, зміст відеозапису, якого був досліджений в судовому засіданні судом першої інстанції (т.2 а.с. 3-7);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2022 з якого встановлено, що ОСОБА_17 повідомив, що навесні (скоріш за все у квітні) 2019 року, перебуваючи на фермі в АДРЕСА_3 йому погрожував фізичною розправою, а саме вбивством ОСОБА_74 , 1994 р.н., так як він став свідком того, що дана особа причетна до тяжкого злочину ( т.2 а.с.8);

- заяву про залучення до провадження як потерпілого від 20.01.2022 з якої слідує, що ОСОБА_17 зазначає, що навесні 2019 року ОСОБА_74 неодноразово погрожував йому вбивством із-за того, що він був свідком та бачив, що Ростислав вчиняє тяжкий злочин.( т.2 а.с.9);

- протокол огляду трупа, пов`язаного з ексгумацією від 21.12.2021 із відеозаписом даної слідчої дії, з якого встановлено, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості розташована за адресою АДРЕСА_7 , а саме територія цвинтарю, де виявлено захоронення з дерев`яним хрестом, без табличок. При розкопуванні виявлено труну з дерева. При відкритті труни було виявлено скелетований залишок людини ОСОБА_13 , 1966 р.н., а саме права верхня кінцівка до ліктьового суглобу кістки тазу, ребра, хребет та залишки шкіри з волосяним покривом. Вказані кістки та залишки шкіри були вилучені та направлені до ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» (т.2 а.с.16-25);

- висновок повторної судово-медичної експертизи ексгумованого трупа ОСОБА_13 № 234 від 28.01.2022 з якого встановлено, що в зв`язку з скелетизацією трупа визначити причину смерті не представляється можливим. Відсутність кістки лівої верхньої кінцівки, кістки нижніх кінцівок. На скелетованому трупі виявлені наступні тілесні ушкодження: на правій ключиці є старий зрощений перелом з утворенням кісткового мозоля. На правій лопатці, на одному з ребер справа, на щитоподібному хрящі справа, на клубовому гребні лівої кульшової кістки є повні переломи, механізм утворення, яких встановити не можливо, тому що відсутні відламані фрагменти. На фрагменті рукоятки груднини є розпил утворений предметом, який володіє пиляючими властивостями і утворився при вилучені тіла груднини при первинній судово-медичній експертизі трупа. На 6-му та 7-му ребрі зліва, орієнтовно по пахвовій лінії, є по одному повному прямому перелому, які утворились від сили (удар тупим предметом), яка діяла в місці переломів. На зовнішній поверхні проксимального епіфіза (головці) правої променевої кістки є чотири ушкодження, які утворились від дії предмета, який має гостру кромку-лезо і могли утворитись при вилучені судово-медичним експертом правої плечової кістки при первинній судово-медичній експертизі. По задньому краю кульшової западини лівої кульшової кістки, є повний осколковий перелом, який утворився від дії тупого предмета по направленню з середини назовні. Робити висновок про конкретні терміни виникнення виявлених тілесних ушкоджень не можливо. Достовірних судово -медичних ознак розчленування трупа ОСОБА_13 на рештках ексгумованого трупа не виявлено (т.2 а.с.29-31);

- висновок судово-медичної експертизи речових доказів: кісткових останків, вилучених під час ексгумації трупу ОСОБА_13 №29 від 28.01.2022 з доданою фототаблицею з якого встановлено, що на правій ключиці від трупа ОСОБА_13 , є старий зрощений перелом з утворенням кісткового мозоля. На правій лопатці, на одному з ребер справа, на щитоподібному хрящі справа, на клубовому гребні лівої кульшової кістки є повні переломи, механізм утворення, яких встановити не можливо, тому що відсутні відламані фрагменти. На фрагменті рукоятки груднини є розпил утворений предметом, який володіє пиляючими властивостями. На 6-му та 7-му ребрі зліва, орієнтовно по пахвовій лінії, є по одному повному прямому перелому, які утворились від сили (удар тупим предметом), яка діяла в місці переломів. На зовнішній поверхні проксимального епіфіза (головці) правої променевої кістки є чотири ушкодження, які утворились від дії предмета, який має гостру кромку-лезо. По задньому краю кульшової западини лівої кульшової кістки, є повний осколковий перелом, який утворився від дії тупого предмета по направленню з середини назовні. Давність заподіяння виявлених ушкоджень встановити неможливо (т.2 а.с. 32-36);

- заяву ОСОБА_75 Насерт від 24.01.2022 на ім`я старшого слідчого Сумського РУП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_76 , з якої слідує, що він надає дозвіл працівникам поліції на проведення слідчого експерименту території ферми господарства за адресою АДРЕСА_3 (т.2 а. с. 132, 152);

- протокол слідчого експерименту від 24.01.2022 та диск з відеозаписом до нього, який був переглянутий судом першої інстанції, проведений в присутності понятих ОСОБА_77 , ОСОБА_78 за участю свідка ОСОБА_17 , де останній розповів та продемонстрував, які саме події відбулися в квітні 2019 року на території недіючого фермерського господарства, а саме: сталося вбивство. У цій події приймали участь: ОСОБА_74 , Скорик Вячеслав, Роза, ОСОБА_21 . Було вбивство чоловіка на прізвище «Покришка», його імені він не знає. Даного чоловіка знав, так як він приходив влаштовуватися на роботу до ОСОБА_26 . В один із днів навесні 2019 стався словесний конфлікт між Покришко та ОСОБА_79 . Перший удар наніс Ростислав коли він знаходився обличчям до ОСОБА_41 , обома руками схопив за голову ОСОБА_41 та його головою вдарив об своє праве коліно. Від даного удару ОСОБА_41 впав, потім свідок пішов до будинку, а чоловіка віднесли від будинку на 100 метрів. Через деякий час він вийшов з будинку та Роза, ОСОБА_21 . Покришко лежав на животі та з анального отвору стирчав держак з совкової лопати. У цей час Ростислав поступальними рухами всовував та висовував держак з анального отвору Покришко, таких рухів було більше 10-ти. Сітало разом зі ОСОБА_80 сіли на паркан, неподалік будинку. В подальшому Роза почала пригати на тіло ОСОБА_41 , по всьому тілу близько 5-ти разів, потім ОСОБА_21 пішла і взяла сокиру і обухом сокири наносила удари по спині Покришко, близько 10-15 ударів. На тіло ОСОБА_81 і Роза справили свої природні потреби. У цей час всі ці дії фільмував ОСОБА_82 на планшет. В подальшому тіло ОСОБА_41 віднесли до сушки. В подальшому свідок повертався до ОСОБА_41 , бачив, що голова була в крові, анальний отвір припухлий, у крові. Потім Ростислав сказав, що напевно вони його вбили. Спочатку всі думали тіло закопать, але яму ніхто не хотів викопати. Потім ОСОБА_29 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 повернулися до сушки, де Ростислав ножовкою відрізав із ОСОБА_21 дві руки і ногу та останки тіла розкидали в озері, річці та лісі. Тіло залишилося в будівлі ( т.2 а.с.137-142);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи ексгумованого трупа ОСОБА_13 № 234-д2 від 08.06.2022 зробленого на підставі даних відеозапису проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 24.01.2022 з якого встановлено, що судово- медичних ознак, які б дозволяли зробити остаточний висновок про механізм виникнення тілесних ушкоджень, на скелетованому трупі не можливо. Однак, виникнення тілесних ушкоджень в вигляді прямих переломів ребер від ударів дії тупих твердих предметів в місце переломів, якими могли бути і ноги людини, не виключається. Крім того, дані тілесні ушкодження могли виникнути і при падінні з вертикального положення на нерівну площину з травматичним контактом лівою боковою поверхнею грудної клітки. Робити висновок про наявність надання тілу прискорення не можливо. В зв`язку з повною скелетизацією трупа та відсутністю грудного кісткового каркасу, робити висновок про виникнення переломів ребер від стрибків на грудну клітку не є можливим. Травматичних впливів в ділянці переломів ребер було не менше одного ( т.2 а.с.143-145);

- протокол слідчого експерименту від 24.01.2022 та диску з відеозаписом до нього, який був переглянутий судом першої інстанції, проведений в присутності понятих ОСОБА_77 , ОСОБА_78 за участю свідка ОСОБА_16 , з якого встановлено те, що останній розповів та продемонстрував, які саме події відбулися в квітні 2019 року на території недіючого фермерського господарства, а саме: участь у події брали ОСОБА_83 , ОСОБА_74 , ОСОБА_84 , хлопець на ім`я ОСОБА_29 , чоловік на ім`я ОСОБА_28 . Власником даного фермерського господарства є ОСОБА_85 і свідок на той час на цьому господарстві працював. Свідок разом з хлопчем на ім`я ОСОБА_29 робили у яру, поблизу ферми - кошару для биків, до них у той час підійшов чоловік та запитав чи є робота. ОСОБА_26 поговорив з ОСОБА_28 та сказав, якщо той хоче підзаробити, нехай залишається та допомагає хлопцям. Коли чоловіки все необхідне підготували, вони повернулися до будинку блакитного кольору, де втрьох випивали. Після чого ОСОБА_28 пішов у невідомому напрямку. В подальшому до будинку почали сходитися інші - ОСОБА_74 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 і разом вони розпивали алкоголь. Через деякий час до будинку повернувся ОСОБА_28 і сказав, що гроші йому потрібні саме зараз. ОСОБА_29 сказав, що зараз йому дасть і побіг за ОСОБА_28 . Підбігши до нього він підстрибнув та кулаком правої руки наніс один удар у потиличну частину голови Геннадія. ОСОБА_28 повернувся і з будинку вибігли всі інші на вулицю. Геннадій у цей час дістав з правої кишені кофти металеву підкову замотану в ганчірку і почав бігти на ОСОБА_20 . Потім Ростислав кулаком правої руки наніс один удар в обличчя лівої сторони. До ОСОБА_28 підійшов ОСОБА_86 , який кулаком правої руки наніс повзаючий удар по обличчю Геннадія, в область носа. ОСОБА_28 заплутався у ногах і впав на правий бік. Потім ОСОБА_28 почав розвертатися і у цей час ОСОБА_21 з Розою всією масою свого тіла почали пригати по голові ОСОБА_28 . ОСОБА_21 пригала близько 20-ти разів на голову та тулубу. Потім Скорик Ростислав взяв палку, зламаний держак від лопати. Він сказав, щоб знімали Геннадію штани. Роза зняла ОСОБА_28 штани та коли останній перебував у положенні лежачи на животі, Скорик Ростислав, тримаючи в руці зламаний держак від лопати почав його засовувати ОСОБА_28 в анальний отвір. В середньому держак Ростислав засунув близько на 20 см та здійснював поступальні рухи, таких рухів було близько 20-ти. Потім Роза підійшла і сказала: « ОСОБА_87 я». Ще Роза разів 20 зробила поступальні рухи держаком в анальний отвір Геннадію. Після чого Ростислав ногою по держаку силою вдарив рази три. ОСОБА_28 у цей час лежав, закривав обличчя руками, як ОСОБА_21 стрибала ногами, всією масою тіла по Геннадію. ОСОБА_28 лише стогнав. Потім коли все закінчилося, Роза спалила речі ОСОБА_28 . Потім ОСОБА_29 запропонував його відтягти у сушку. ОСОБА_29 взяв ОСОБА_28 за руки, ОСОБА_27 за ноги і занесли його у будівлю сушки. ОСОБА_28 був при свідомості ( т.2 а.с.146-151);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи ексгумованого трупа ОСОБА_13 № 234-д1 від 30.05.2022, зробленого на підставі даних відеозапису проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 24.01.2022, з якого встановлено, що судово - медичних ознак, які б дозволяли зробити остаточний висновок про механізм виникнення тілесних ушкоджень, на скелетованому трупі не можливо. Однак, виникнення тілесних ушкоджень у вигляді прямих переломів ребер від ударів дії тупих твердих предметів в місце переломів, якими могли бути і ноги людини, не виключається. Крім того, дані тілесні ушкодження могли виникнути і при падінні з вертикального положення на нерівну площину з травматичним контактом лівою боковою поверхнею грудної клітки. Робити висновок про наявність надання тілу прискорення не можливо. В зв`язку з повною скелетизацією трупа та відсутністю грудного кісткового каркасу, робити висновок про виникнення переломів ребер від стрибків на грудну клітку не є можливим. Травматичних впливів в ділянці переломів ребер було не менше одного (т.2 а.с.157-159);

- заяву ОСОБА_75 Насерд від 27.01.2022 на ім`я старшого слідчого Сумського РУП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_76 , з якої встановлено, що він надає дозвіл працівникам поліції на проведення слідчого експерименту на території недіючої ферми розташованої АДРЕСА_3 (т.2 а. с. 37);

- протокол слідчого експерименту від 27.01.2022 та диск з відеозаписом до нього, який був переглянутий судом першої інстанції і з якого встановлено, що експеримент був проведений в присутності понятих ОСОБА_88 , ОСОБА_78 за участю підозрюваної ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_8 , де ОСОБА_11 розповіла та продемонструвала, як і при яких обставинах 25.04.2019 ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження та вчинялись протиправні дії відносно нього. Зокрема, ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_89 працював на фермі. Він після виконання роботи підійшов до будинку та гукнув, на що на вулицю вийшов ОСОБА_29 і між ними відбулася суперечка із-за грошей. Потім з будинку вибіг ОСОБА_27 , Ростислав, вона та ОСОБА_21 . Коли вона вибігла то ОСОБА_90 вже лежав на землі неподалік будинку обличчям донизу. Біля нього знаходився ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , Ростислав. ОСОБА_90 піднявся та побіг в бік будівлі сушки. Хтось ОСОБА_28 наздогнав і він впав на спину. ОСОБА_21 своїми ногами наносила удари по голові, ОСОБА_28 руками прикривав обличчя. ОСОБА_63 наносила ногами удари по ногам та тулубу Геннадія. ОСОБА_29 стояв осторонь та все знімав на планшет. Потім Ростислав перевернув ОСОБА_90 на правий бік і заставив зняти штани та труси. Вона зняла штани, спідню білизну. Ростислав сказав, що зараз будем його ґвалтувать. Поруч валялась палка-старий дерев`яний держак і Ростислав запхнув його до анального отвору та зробив поступальні рухи держаком, то висовував, то всовував, таких рухів було шість. В подальшому ОСОБА_91 з анального отвору Покришко дістала палку і викинула у бік. ОСОБА_92 дістала палку щоб допомогти, при цьому ОСОБА_28 стогнав. На палці була коричнева речовина з кров`ю. ОСОБА_92 бачила, як Ростислав, коли палка була в анальному отворі Покришка, ногою вдарив по ній. Славік наніс один удар по животу та спині. Далі ОСОБА_28 залишився на вулиці, а всі повернулись до будинку та далі розпивали алкоголь. Через деякий час з будинку до Покришка вийшли ОСОБА_27 та ОСОБА_29 , подивитися як останній, вони повернулися через 15 хв і сказали, що він живий. Далі всі розпивали спиртні напої і на вечір вирішили перенести тіло до будівлі сушки(сушарні). Як переносили ОСОБА_28 до сушарки вона не бачила, це все було зі слів ОСОБА_29 та ОСОБА_93 та перекинули через огорожу. ОСОБА_92 спалила в грубі одяг та взуття ОСОБА_90 , ОСОБА_21 спалила сумку ОСОБА_94 . В подальшому між ОСОБА_95 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 виникла сварка, потім бійка. Хтось викликав поліцію. Всіх забрали до райвідділку м. Краснопілля, а на території ферми залишився ОСОБА_29 . Наступного дня, коли вони їхали до с.Кам`яне, ОСОБА_29 їм повідомив, що на фермі вони вже не працюють, це повідомив ОСОБА_96 , що їх вигнали. ОСОБА_21 , Роза, Ростислав і ОСОБА_27 забрали з ферми речі та пішли. При цьому зауважень та заперечень щодо правильності фіксування показань ОСОБА_11 , як від неї, так і від учасників слідчої дії не надійшло (т. 2 а. с.38-43);

- протокол слідчого експерименту від 27.01.2022 та диск з відеозаписом до нього, який був переглянутий судом першої інстанції і з якого встановлено, що експеримент проведений в присутності понятих ОСОБА_88 , ОСОБА_78 за участю підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , де ОСОБА_10 розповів та продемонстрував, як і при яких обставинах 25.04.2019 ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження та вчинялись протиправні дії відносно нього. Зокрема, ОСОБА_10 пояснив, що у цей день він з ОСОБА_28 робили загін для биків. Після виконання роботи біля будинку між ОСОБА_29 та ОСОБА_28 виникла сварка, перший вдарив останнього ОСОБА_29 . Неподалік сушки догнав його Ростислав, ОСОБА_28 повернувся і Ростислав кулаком правої руки наніс один удар в обличчя останнього, він впав на спину. Ростислав став до нього з лівої сторони, у цей час до них прибігли всі інші- ОСОБА_21 , ОСОБА_38 , ОСОБА_29 і ОСОБА_27 . Всі хаотично ногами били ОСОБА_28 . Дівчата били ногами по голові, обличчю, чоловіки били по тулубу, по животу. Дівчата нанесли по 7-8 ударів. Після чого пішли всі до будинку, де вживали алкоголь. Потім вийшов ОСОБА_29 , ОСОБА_28 почав вставати, до ОСОБА_28 знову всі прийшли, знову ногами почали бити. ОСОБА_29 вдарив кулаком в обличчя, ОСОБА_28 впав. ОСОБА_27 чи ОСОБА_30 , сказав Розі щоб вона зняла штани, що вона і зробила. Ростислав і ОСОБА_27 перевернули Покришку на правий бік. Біля дров лежав держак, Ростислав приніс держак, ним він вдарив ОСОБА_28 по спині два рази. Славік вставив палку в анальний отвір Геннадія, Роза його витягла, але потім знову засунула, а Ростислав ногою держак вдарив, щоб він увійшов у тіло сильніше. Хтось держак дістав та викинув. Всі повернулись до будинку, вживали алкоголь. При ньому була сумка, спалили в грубі. ОСОБА_27 з ОСОБА_29 виходили дивитися чи живий він. Вирішили відтягнути до будівлі сушарні. ОСОБА_29 та ОСОБА_27 . Коли останні повернулись, то повідомили, що тіло перетягнули до сушарні, щоб коли приїде ОСОБА_26 , то щоб не побачив. Коли ОСОБА_97 били, він тільки прикривався руками, особливо обличчя. В подальшому між ОСОБА_21 та ОСОБА_20 була сварка, бійка. Поліція всіх окрім ОСОБА_29 та ОСОБА_26 забрали до райвідділку. При цьому зауважень та заперечень щодо правильності фіксування показань ОСОБА_10 , як від нього, так і від учасників слідчої дії не надійшло. (т. 2 а. с.49-59). Під час дослідження даного протоколу обвинувачена ОСОБА_11 зазначила, що вона палку в тіло ОСОБА_97 не засовувала, а виймала, засовував Ростислав. Обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції зазначив, що саме він засовував палку, а не Роза. В послідуючому судовому засіданні обвинувачений, оспорюючи результати слідчого експерименту, зазначав, що на час його проведення він не зовсім пам`ятав події, які сталися, а згадав вже під час судового розгляду;

- висновок судово-медичної експертизи речових доказів: скелетованих рештків, належних ОСОБА_13 №47 від 18.02.2022 з доданою фототаблицею з якого встановлено, що на правій ключиці від трупа ОСОБА_13 , є старий зрощений перелом з утворенням кісткового мозоля. На правій лопатці, на одному з ребер справа, на щитоподібному хрящі справа, на клубовому гребні лівої кульшової кістки є повні переломи, механізм утворення, яких встановити не можливо, тому що відсутні відламані фрагменти. На фрагменті рукоятки груднини є розпил утворений предметом, який володіє пиляючими властивостями. На 6-му та 7-му ребрі зліва, орієнтовно по пахвовій лінії, є по одному повному прямому перелому, які утворились від сили (удар тупим предметом), яка діяла в місці переломів. На зовнішній поверхні проксимального епіфіза(головці) правої променевої кістки є чотири ушкодження, які утворились від дії предмета, який має гостру кромку-лезо. По задньому краю кульшової западини лівої кульшової кістки, є повний осколковий перелом, який утворився від дії тупого предмета по направленню з середини назовні. Давність заподіяння виявлених ушкоджень встановити неможливо. В судово-медичній експертизі відсутнє визначення характерних ознак, які характерні для розчленування (т.2 а.с. 123-128);

- протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.12.2021 року з доданими до нього двома дисками та флеш-карткою, з яких встановлено, що негласна слідча (розшукова) дія, а саме аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_17 була проведена 25.12.2021, на підставі ухвали слідчого судді Сумського Апеляційного суду від 28.10.2021 № 2850 т. Під час цієї дії ОСОБА_17 в розмові з ОСОБА_16 , ОСОБА_11 обговорюють про події 25.04.2019 року, які відбувались з їхньою участю відносно потерпілого ОСОБА_13 (т. 2 а.с.170-176). До протоколу додані диски та флеш-карта з відеозаписом слідчого експеременту, зміст відеозаписів, яких був досліджений в судовому засіданні судом першої інстанції;

- клопотання прокурора за яким ухвалою суду від 19.01.2023 було призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу відеофайлів доданих до протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_17 від 30.12.2021 ( т.2 а.с.244);

- висновок експерта Сумського НДЕКЦ МВС України від 14.03.2023 №СЕ-19/119-23/950-КТ за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, відповідно до якої інформаційне наповнення карти пам`яті наданої на дослідження неможливо відтворити наявними на момент дослідження в Сумському НДЕКЦ МВС апаратними та програмними засобами ( т.3 а.с.60-63). Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що інформація, яка була зафіксована на флешкарті була досліджена з інших носіїв, доданих до протоколів про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.12.2021 відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , оскільки ця фіксація була проведена в рамках однієї слідчої дії;

- протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.12.2021 з доданими до нього двома дисками та флеш-карткою, з якого встановлено, що негласна слідча (розшукова) дія, а саме аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_16 була проведена 25.12.2021, на підставі ухвали слідчого судді Сумського Апеляційного суду від 28.10.2021 № 2851 т. Під час цієї дії ОСОБА_16 в розмові з ОСОБА_17 , ОСОБА_11 обговорюють про події 25.04.2019, які відбувались з їхньою участю відносно потерпілого ОСОБА_13 (т. 2 а.с.187-194);

- протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.12.2021 з доданими до нього двома дисками та флеш-карткою, з якого слідує, що негласна слідча (розшукова) дія, а саме аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_11 була проведена 25.12.2021 на підставі ухвали слідчого судді Сумського Апеляційного суду від 28.10.2021 №2848 т. Під час цієї дії ОСОБА_11 в розмові з ОСОБА_17 , ОСОБА_16 обговорюють про події 25.04.2019 , які відбувались з їхньою участю відносно потерпілого ОСОБА_13 (т. 2 а.с.222-232);

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за мобільним номером оператора мобільного зв`язку від 29.12.2021, з якого слідує, що на підставі ухвали слідчого судді Сумського Апеляційного суду від 28.10.2021 № 2849т, було проведено дану слідчу дію та отримано інформацію щодо номеру оператора мобільного зв`язку ПрАт «ВФ Україна», яким користувався ОСОБА_10 , а саме телефонної розмови від 22.12.2021. Вказану розмову було прослухано та досліджено у ході судового провадження. Згідно даного протоколу зафіксована розмова між ОСОБА_11 та співмешканкою на ім`я ОСОБА_21 з телефону ОСОБА_10 . До протоколу додано диск ( т. 2 а.с.233-234);

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за мобільним номером оператора мобільного зв`язку від 29.12.2021, з якого слідує, що на підставі ухвали слідчого судді Сумського Апеляційного суду від 28.10.2021 № 2848т, було проведено дану слідчу дію та отримано інформацію щодо номеру оператора мобільного зв`язку ПрАт «Київстар», яким користувалася ОСОБА_11 , а саме телефонних розмов, які відбувались 17.12.2021, 19.12.2021 22.12.2021, 26.12.2021. Вказані розмови було прослухано та досліджено у ході судового провадження. Згідно даного протоколу зафіксовані розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_98 . До протоколу додано диск ( т. 2 а.с.235-238);

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за мобільним номером оператора мобільного зв`язку від 29.12.2021, з якого слідує, що на підставі ухвали слідчого судді Сумського Апеляційного суду від 28.10.2021 № 2849т, було проведено дану слідчу дію та отримано інформацію щодо номеру оператора мобільного зв`язку ПрАт «Київстар», яким користувався ОСОБА_10 , а саме телефонної розмови від 25.12.2021. Вказану розмову було прослухано та досліджено у ході судового провадження. Згідно даного протоколу зафіксована розмова, яка відбувалась між ОСОБА_10 , співмешканкою ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_21 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_99 . До протоколу додано диск ( т. 2 а.с.239-241);

- лист Сумського РУП Головного управління національної поліції в Сумській області № 5523/55-01/01-2022 від 02.05.2022, з якого слідує, що на запит старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП було повідомлено, що на підставі інформації Служби безпеки України в Сумській області від 19.02.2022 № 1382ск «Щодо вжиття невідкладних заходів», доручення ВРТЗІ ГУНП в Сумській області від 22.01.2022 № дск/01/13-202 «Про вжиття заходів щодо забезпечення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці», у відповідності до Плану заходів режимно- секретного сектору Сумського РУП щодо забезпечення режиму секретності у разі настання особливого періоду або введення правового режиму надзвичайного стану сумського РУП було знищено матеріальні носії секретної інформації, у тому числі журнал обліку справ з організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій, інв. №16 т від 09.12.2015, та справи з матеріалами щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, що перебували на обліку Сумського РУП (акт знищення від 24.02.2022 №228 дск) ( т.3 а.с.11);

- запит Сумської окружної прокуратури від 04.05.2022 № 54-1042вих-22 до Сумського апеляційного суду де прокурор просив повідомити чи перебувають на обліку у РСО Сумського апеляційного суду примірники клопотань слідчих СВ Краснопільського ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області та Сумського РУП ГУНП в Сумській області про дозвіл на проведення НС(Р)Д та ухвали про надання дозволу на проведення НС(Р)Д в даному кримінальному провадженні (т.3 а.с.12-13);

- лист Сумського апеляційного суду від 09.05.2022 № 11кт Сумській окружній прокуратурі на запит від 04.05.2022 № 54-1042вих-22 яким було повідомлено, що на виконання п.747 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організація, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2012 № 939, МНСІ були знищені у передбачений відповідним законодавством України спосіб (т.3 а.с.14);

- висновок судово психіатричної експертизи № 79 від 11.04.2022, проведеної КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціальна лікарня», з якої встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 не перебував в стані фізіологічного афекту, або в іншому вираженому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (поведінку), не перебував у стані вираженого емоційного напруження, який міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, ОСОБА_10 може та міг на момент інкримінованих йому правопорушень у повній мірі усвідомлювати значення своїх протиправних дій та передбачати їх наслідки (т.2 а.с.107-114);

- висновок судово психіатричної експертизи № 80 від 11.04.2022, проведеної КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціальна лікарня», з якого встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 не перебувала в стані фізіологічного афекту, або в іншому вираженому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність (поведінку), не перебувала у стані вираженого емоційного напруження, який міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність, ОСОБА_11 може та могла на момент інкримінованих їй правопорушень у повній мірі усвідомлювати значення своїх протиправних дій та передбачати їх наслідки (т.2 а.с.116-122).

Тому, вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття даного процесуального рішення в даній конкретній ситуації дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що стороною обвинувачення доведена вина обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в інкримінованих злочинах і їх дії правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152 КК України КК України, а саме:

- катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання потерпілому ОСОБА_13 , шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, що виразилися у посяганні на статеву недоторканість, з метою примусити останнього вчинити дії, що суперечать його волі;

- зґвалтування, вчинене групою осіб, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_13 з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене групою осіб- ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

З апеляційних скарг обвинуваченої та захисників слідує, що допустимість і належність врахованих судом першої інстанції письмових доказів, під сумнів не ставиться.

При цьому, зі скарг обвинуваченої ОСОБА_11 і її захисника ОСОБА_8 слідує, що вирок суду першої інстанції вони оскаржували лише в частині визнання ОСОБА_11 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України і в обґрунтування такої позиці зазначали, що:

1) висновки суду щодо причетності ОСОБА_11 до зґвалтування потерпілого ОСОБА_13 не відповідають її показам наданим в ході слідчого експерименту і безпосередньо в суді;

2) ОСОБА_11 ніяких сексуальних дій по зґвалтуванню не робила, умисел її не доведений, з потерпілим у неї не було жодних статевих зносин та ОСОБА_11 навпаки своїми діями припинила катування потерпілого;

3) пояснення свідків неналежні докази, оскільки свідки зацікавлені особи у вирішенні справи. Крім того, покази свідків різняться між собою. Судом не мотивовано чому він врахував пояснення свідів на досудовому розслідуванні та в суді, які між собою суперечливі і безпідставно відхилив клопотання, про допит окремих особі в якості свідків;

4) у вироку немає жодного допустимого та належного доказу яким би підтверджувалось обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 3 ст 152 КК України.

З апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 слідує, що з вироком суду першої інстанції він не згодний, як в частині доведеності вини свого підзахисного у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.1 ст. 127 КК України, так і кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 152 КК України в обгрунтування чому сторона захисту зазначала, що:

1) в матеріалах справ немає доказів на підтвердження наявності в обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 умислу на вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, та в них з потерпілим взагалі не було жодних статевих зносин;

2) за ч. 1 ст. 127 КК України суд у вироку не встановив складу цього злочину, зокрема суб`єктивної сторони спеціальної мети;

3) все звинувачення його підзахисного базується на показах свідків та проведеними з ними ж слідчих експериментів. При цьому, пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 захисник вважав не допустимими, оскільки ці особи зацікавлені у вирішенні справи. Крім цього, свідки повідомляли різні обставини подій того дня;

4) прокурором не надано жодної експертизи, яка б могла підтвердити факт нанесення потерпілому побоїв, причину смерті.

Вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності із заявленими доводами апелянтів в їх скаргах колегією суддів встановлено, що частина з них вже була предметом оцінки суду першої інстанції, що слідує з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, і з оцінкою яких колегія суддів апеляційного суду, за встановлених обставин, попри доводи апелянтів, погоджується.

Так, суд першої інстанції правильно віднісся критично до показів обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які частково визнали вину в інкримінованих їм злочинах, оцінюючи їх покази як обраний ними спосіб захисту, оскільки такі їх покази спростовуються поясненнями свідків та письмовими доказами наданими стороною обвинувачення.

З вироку суду слідує, що судом першої інстанції, з урахуванням доводів сторони захисту, було проаналізовано склад злочину за ч. 1 ст. 127 КК України, в тому числі розкрито поняття катування і проаналізовано об`єктивну сторону цього злочину.

Так, суд звернув увагу на те, що за змістом ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованій Законом України №475/97-ВР, від 17.07.1997 року, а також згідно практики Європейського Суду з прав людини катуванням визначається тяжка форма нелюдського поводження із визначеною метою, тобто поводження, що спеціально заподіює жорстокі фізичні або психічні страждання або грубо принижує людину перед іншими людьми чи змушує її діяти проти своєї волі або совісті.

При цьому, міра жорстокості є відносною та являється оціночним поняттям, яке залежить від обставин кожної конкретної справи. Наслідком катування є не просто фізичний біль, а сильний фізичний біль, тобто біль найвищого ґатунку, нестерпний, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони відповідного складу злочину. Саме ступінь фізичного болю в міжнародній практиці є одним із критеріїв відмежування катування від інших форм поганого поводження.

З чого слідує, що об`єктивна сторона катування характеризується: діянням - нанесенням побоїв, мученням або іншими насильницькими діями та наслідками, які виявляються у заподіянні сильного фізичного болю, фізичного чи морального страждання, причинним зв`язком між вказаними діянням і наслідками.

Інші насильницькі дії можуть мати вираження у мордуванні, тобто діях, пов`язаних із багаторазовим або тривалим спричиненням болю (щипання, шмагання, нанесення численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючими предметами, застосування термічних факторів тощо), посяганні на статеву недоторканість, заподіянні тілесних ушкоджень тощо.

Щодо суб`єктивної сторони злочину за ст. 127 КК України, про що наголошував захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, то тут колегія суддів звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом і хоча б однією спеціальною метою із трьох зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 127 КК України: 1) спонукати потерпілого або іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у т.ч. отримати від нього або іншої особи інформацію, свідчення або визнання; 2) покарати за його дії, які він скоїв або у скоєнні яких підозрюється, або 3) залякати його або інших осіб.

Так, аналізуючи фактичні обставини справи, що встановлені на підставі пояснень обвинувачених, свідків і письмових доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що потерпілий ОСОБА_13 був підданий з боку обвинувачених саме катуванню, тобто поводженню, що спеціально заподіяно в жорстокій фізичній формі, супроводжувалося фізичними та психічними стражданнями, грубо принижувало людину перед іншими присутніми та змушувало її діяти проти своєї волі. Саме дані ознаки катування визначив Верховний Суд у своїй постанові 17.07.2018 року в справі № 161/1372/16-к.

Ні суд першої інстанції, ні колегія суддів апеляційного суду не погоджується з позицією захисту про те, що дії обвинувачених необхідно кваліфікувати за статтями кримінального кодексу, які передбачають відповідальність за конкретні спричинені тілесні ушкодження, оскільки як правильно зауважив суд першої інстанції, спільні дії обвинувачених по відношенню до потерпілого були направлені не лише на нанесення тілесних ушкоджень, а носили характер катування, що виразилося в грубому порушенні гарантованих Державою права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст.3та ч.1 ст.128 Конституції України, згідно з якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_10 за участю ОСОБА_11 піддавали потерпілого ОСОБА_13 протягом тривалого проміжку часу катуванню, з метою покарати за те, що він вимагав отримати платню за його роботу, шляхом нанесення протягом тривалого проміжку часу побоїв та численних тілесних ушкоджень, насильницьких дій, що виразилися у посяганні на статеву недоторканість, які викликали сильний біль, що в комплексі завдали сильного фізичного болю та морального страждання, що фактично і характеризує суб`єктивну сторону злочину за ст. 127 КК України існування якої захисник ОСОБА_9 ставив під сумнів в своїй апеляційній скарзі.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 надані в суді першої інстанції про те, що він вдарив потерпілого ОСОБА_13 один раз кулаком в обличчя, наніс 5-6 ударів по тулубу, вдарив ногою по палці, яка була в тілі потерпілого, та більше ніяких дій відносно потерпілого не вчиняв, не наказував ОСОБА_11 знімати з потерпілого штани, не засовував палку до анального отвору, не наносив удари палкою по тілу потерпілого, суд першої інстанції правильно розцінив їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

Крім того, суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що під час слідчого експерименту демонстрував як ударив кулаком в обличчя та наносив два удари по спині потерпілого ОСОБА_13 . держаком від лопати, який він приніс, як вдарив ногою по палці, яка була вже в анальному отворі потерпілого. Вказав, що дівчата, серед яких була ОСОБА_11 били ОСОБА_13 ногами по голові, обличчю, нанесли 7-8 ударів. Роза зняла штани з потерпілого, витягнула палку, яка була засунута в анальний отвір потерпілого ОСОБА_27 , а потім засунула. Під час слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 , він зазначав, що Роза разом з ОСОБА_21 , пригали по тілу потерпілого, Роза зняла штани з потерпілого за наказом ОСОБА_20 , після того як Ростислав всовував та висовував палку в анальний отвір потерпілого, Роза сказала, що давай я, та також робила поступальні рухи в тілі ОСОБА_13 .

При цьому будь-якого тиску на ОСОБА_10 зі сторони слідчого судом не встановлено, слідчий експеримент проводився в присутності захисника, зауважень до протоколу не надходило. В ході апеляційного перегляду справи ніким з учасників, про застосування фізичного чи психологічного тиску на обвинувачених, не йшлося.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу і на те, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначали, що саме обвинувачений ОСОБА_10 засовував палку в анальний отвір потерпілого ОСОБА_13 , робив нею поступальні рухи в тілі, ОСОБА_11 засовувала палку до анального отвору. Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_17 також зазначав, що ОСОБА_10 робив поступальні рухи в тілі потерпілого палкою, яка знаходилася в анальному отворі. Під час слідчих експериментів, свідок ОСОБА_17 також демонстрував як обвинувачений ОСОБА_10 наніс удар в обличчя потерпілому, всовував та висовував держаком від лопати в анальний отвір; свідок ОСОБА_16 демонстрував, як обвинувачений ОСОБА_10 ударив кулаком в обличчя потерпілого, сказав ОСОБА_11 зняти штани, засовував палку в анальний отвір декілька разів, вдарив ногою по держаку, який був в тілі потерпілого.

Також колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що до показів обвинуваченої ОСОБА_11 даних нею в суді першої інстанції з приводу того, що саме ОСОБА_16 засунув палку до анального отвору потерпілого та саме він говорив, що саме буде ґвалтувати, а не ОСОБА_10 , слід віднестись критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, а саме показами свідків наданими в суді першої інстанції, слідчими експериментами за участю як свідків так і самої обвинуваченої ОСОБА_11 . Зокрема, під час слідчого експерименту обвинувачена зазначала, що саме ОСОБА_74 перевернув тіло ОСОБА_13 на бік і заставив її зняти штани, труси з потерпілого. Зазначала, що саме Ростислав сказав, що зараз будем його ґвалтувати, запхнув палку, яка валялась поруч до анального отвору потерпілого та зробив поступальні рухи держаком 6 разів, потім ногою вдарив по пальці, яка була в анальному отворі потерпілого.

Дані покази свідків суд першої інстанції обгрунтовано визнав такими, що логічно узгоджуються з іншими доказами наданими органом досудового розслідування, а той факт, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачені змінили свої показання не є підставою для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимими доказами, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.02.2023 у справі 200/9992/16-к.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 також зазначав про те, що все звинувачення його підзахисного ОСОБА_10 базується на показах свідків та проведеними з ними ж слідчих експериментів. При цьому, пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 захисник вважав не допустимими, оскільки ці особи зацікавлені у вирішенні справи. Крім цього, свідки повідомляли різні обставини подій того дня.

Такі доводи захисника колегія суддів визнати обґрунтованими не може, оскільки пояснення свідків, логічні, послідовні, в цілому узгоджуються між собою і дійсно за допомогою них і встановлено фактичні обставини справи щодо інкримінованого обвинуваченому злочину. При цьому, підстав визнавати такі покази не допустимими колегія суддів підстав не вбачає як не вбачає підстав і визнавати слідчі експерименти проведені за їх участю недопустимими доказами. Сторона захисту вказує на суперечності в показах свідків, однак не конкретизує, що саме він має на увазі і як це впливає на доведеність вини його підзахисного.

Щодо тверджень захисника про відсутність доказів на підтвердження нанесення потерпілому обвинуваченими побоїв та доказів які б встановлювали причину його смерті, то доведення факту побоїв ґрунтується на поясненнях свідків і слідчих експериментах, а щодо встановлення причини смерті, то з об`єктивних причин, дійсно експертними дослідженнями встановити це не вдалося, однак для кваліфікації дій обвинувачених за ч. 3 ст. 152 КК України відсутність такої інформації не виключає доведеність складу вказаного злочину.

Також в ході апеляційного перегляду справи захисник ОСОБА_9 посилався на постанову ВСУ від 30.05.2008 № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», наголошуючи що в потерпілого з обвинуваченими не було жодних статевих зносин, про що також зазначали і інші апелянти і про що йдеться у вказаній постанові ВСУ, однак тут колегія суддів звертає увагу захисника на те, що події злочинів, що інкримінуються обвинуваченим відбувались 25.04.2019 станом на дату якого діяла нова редакція ст. 152 та ст. 153 КК України і яка суттєво відрізняється від редакції цих статей, які діяли на момент винесення вказаної постанови, навіть своєю назвою.

Так, колегія суддів повністю погоджується, що вчинені групою осіб дії ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло потерпілого ОСОБА_13 з використанням іншого предмета, без його добровільної згоди, суд першої інстанції були вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 152 КК України, як згвалтування.

При цьому, суб`єктивна сторона зґвалтування характеризується прямим умислом. Винний усвідомлює, що вчиняє дії сексуального характеру із застосуванням фізичного насильства, та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, і бажає це зробити. Мотиви, не впливаючи на кваліфікацію, можуть бути різними (задоволення статевої пристрасті, помста, бажання принизити потерпілу особу, прагнення сексуального самоствердження, хуліганські спонукання тощо).

Враховуючи наведене колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг захисників в частині незгоди з кваліфікацією дій обвинувачених за ч.3 ст.152 КК України, а саме, що у обвинувачених з потерпілим не було ніяких статевих зносин, чи що таким чином вони задовольняли статеву пристрасть, є безпідставними.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_8 про те, що висновки суду щодо причетності ОСОБА_11 до зґвалтування потерпілого ОСОБА_13 не відповідають її показам наданим в ході слідчого експерименту і безпосередньо в суді, то до них колегія суддів відноситься критично з підстав їх не обґрунтованості та того, що саме апелянти мають на увазі та які розбіжності суд допустив при ухваленні обвинувального вироку.

Щодо тверджень обвинуваченої і захисника про те, що ОСОБА_11 участі в зґвалтуванні потерпілого не брала, умисел її не доведено і вона припинила катування потерпілого, то такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони суперечать як поясненням свідків, зміст яких викладено вище, так і письмовим доказам. Факт того, що обвинувачена ОСОБА_11 припинила катування потерпілого (діставши палку з тіла потерпілого, який був на той час живий), то з урахуванням тих дій, які вона вчиняла по відношенню до цього потерпілого, колегія суддів не може визнати це обставиною, яка виключає з її дій склад цього злочину, вчинення якого вона сама і не заперечує, що слідує зі змісту скарг апелянтів.

Щодо доводів обвинуваченої і захисника про те, що пояснення свідків недопустимі докази з огляду на зацікавленість цих осіб у вирішенні справи, про те, що пояснення різняться між собою і про те, що суд безпідставно не допитав тих свідків, що хотіла допитати обвинувачена, то колегія суддів до таких доводів апелянтів відноситься критично, оскільки апелянти не конктеризують того в чому саме розбіжності показів свідків, як такі розбіжності в цілому виключають доведеність вини обвинуваченої у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України злочину і в ході апеляційного перегляду справи, ні в обвинуваченої, ні в її захисника не було жодних клопотань, в тому числі і про допит свідків. Крім цього, апелянти не зазначаються яких саме свідків не допитав суд і що ці свідки могли повідомити такого, що істотно вплинуло на правильність встановлення фактичних обставин справи.

Також обвинувачена і захисник стверджували про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 152 КК України, що колегія суддів вважає безпідставним та надуманим, з огляду на перелічені вище докази, визнані судом допустимими, належними і такими що доповнюють один одного та узгоджуються з поясненнями свідків, і в окремій часті з поясненнями обвинувачених.

Щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виду і міри покарання то тут колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_11 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушеннь, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка свою вину визнала частково, раніше не судима, характеризуючі дані обвинуваченної, яка на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, перебуває в цивільному шлюбі, має малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с.105), відповідно до характеристики з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» позитивно характеризується (т.3 а.с. 118), не працює. Обставин, які відповідно до п. 1 та п. 7 ст. 66 і ст. 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, судом першої інстанції не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушеннь, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав частково, раніше судимий, на обліках в наркологічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки Обласної клінічної спеціалізованої лікарні КНП Сумської обласної ради від 26.01.2022 на обліку психіатра не перебуває, проходив обстеження від воєнкомату у 2011 році, діагноз «легка розумова відсталість» (т.2 а.с.63), не працює. Обставин, які відповідно до п. 1 та п. 7 ст. 66 та ст. 67 КК України пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченому, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є посяганнями на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі.

Виходчи з викладено суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливо лише в умовах їх ізоляції від суспільства з призначенням покарання в мажех санкції частин статей злочинів вина у вчиненні яких доведена - у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 та 75 КК України ні судом першої інстанції ні апеляційним судом не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисників і обвинуваченої відмовити, а вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 слід залишити без зміни, як таий що узгоджується з положеннями ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , залишити без зміни, а подані на нього апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_11 та захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які тримаються під вартою, в той самий строк з моменту вручення їм її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4