Справа № 462/3894/23
провадження 1-кс/462/566/24
У Х В А Л А

18 березня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про скасування арешту майна

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про скасування арешту, в якому просить скасувати арешт накладений на мобільний телефон марки «IPHONE 14 pro max», НОМЕР_1 належний ОСОБА_4 на праві приватної власності. Клопотання обгрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2023 року, за клопотанням органу досудового розслідування, накладено арешт на майно потерпілого, а саме: мобільний телефон марки «IPHONE 14 pro шах», НОМЕР_1 . Вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2022 року. 22.12.2023 мобільний телефон марки «IPHONE 14 pro шах», НОМЕР_1 оглянуто у межах кримінального провадження та мобільний телефон було повернуто власнику для володіння і користування. У зв`язку з наведеним, на даний момент мобільний телефон марки «IPHONE 14 pro max», НОМЕР_1 , не містить жодної доказової цінності для досудового слідства, яка б могла бути знищена, а тому відпала необхідність у арешті мобільного телефону. Залишення майна ОСОБА_4 під арештом підтверджує, що ОСОБА_4 буде обмежений у своєму праві власності щодо мобільного телефону. Таким чином, вважає, що слід негайно скасувати арешт мобільного телефона, оскільки вказане обтяження не перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

В судове засідання слідча ОСОБА_5 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши клопотання та надані матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідча суддя прийшла до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000351 від 08.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.12.2023 накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», IMEI НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , в частині заборони розпоряджатися вказаним мобільним телефоном.

Вищевказаний телефон ОСОБА_4 постановою слідчої СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 22.12.2023 року було визнано речовим доказом.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як встановлено судом, у кримінальному провадженні № 0000351 від 08.02.2023 триває досудове слідство, а відтак дане клопотання є передчасним, оскільки станом на момент розгляду клопотання підстави, з яких виходив суд при накладенні арешту на спірний мобільний телефон, не відпали, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Разом з цим, слідча суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідча суддя звертає увагу на те, що у даній справі ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 на належний йому мобільний телефон, який визнаний речовим доказом, є співмірним потребам досудового розслідування, оскільки ОСОБА_4 не позбавлений права володіння та користування таким.

Керуючись ст.ст.376, 131, 132, 170,174 КПК України, слідча суддя -

постановила:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідча суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали міститься в матеріалах справи №462/3894/23. Ухвала 18.03.2024 набрала законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Слідча суддя: ОСОБА_1