печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000917 від 28.10.2021, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2024 року у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000917 від 28.10.2021, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючи подане клопотання слідчий вказує, що на територію України 07.02.2018 був ввезений літак цивільної авіації Boeing 737-400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серійний номер 24550, 1989 р.в., який на підставі договору оперативного лізингу належить на праві користування ТОВ «ЯнЕір» ЛТД (), про що оформлено митну декларацію № UA125100/2018/361196. Вказаний літак, на підставі ст. 105 МКУ було поміщено в митний режим «тимчасового ввезення». Під час митного оформлення до пакету документів декларантом було додано рахунок-проформу № 602 від 07.02.2018, відповідно до якого вартість даного товару становить - 3 млн. доларів США, вказану суму визначено в графі 45 декларації як митну вартість товару.

В подальшому, 12.12.2019 вищезазначений літак Boeing 737-400 вивезено за межі митної території України в режимі «реекспорту» за митною декларацією № UA100290/2019/373681, відповідно до якої, митна вартість товару також становить 3 млн. дол. США.

Наступного дня, 13.12.2019, літак цивільної авіації Boeing 737-400, реєстраційний номер UR-COI, серійний номер 24550, ввезений на територію України, а саме до аеропорту «Бориспіль», що підтверджується митною декларацією № UA100290/2019/373737.

Як зазначено в графі 43 митної декларації № UA100290/2019/373737 декларант - митний брокер ТОВ «Скайброк-Логістік» ОСОБА_8 обрала метод визначення митної вартості «1», а саме основний метод визначення митної вартості, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 МКУ основний метод - це визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Під час митного оформлення митної декларації № UA100290/2019/373737 від 13.12.2019 до пакету документів декларантом було додано інвойс (рахунок-фактура) № 1312 від 13.12.2019, відповідно до договору оперативного лізингу повітряного транспорту № 73/1 від 30.03.2017, відповідно до якого вартість даного товару становить - 250 тис. доларів США, вказану суму визначено в декларації як митну вартість товару.

При оформленні митної декларації № UA100290/2019/373737 державним інспектором митного посту «Бориспіль» Київської митниці, всупереч вимог чинного законодавства, не здійснено перевірку митної вартості товару, що декларується, а також відповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу та здійснено оформлення митної декларації, із визначеною митною вартістю літака - 250 тис. дол. США.

Відповідно до вимог чинного митного законодавства, у випадку, коли при імпорті товарів за договорами, відмінними від купівлі-продажу, замість основного методу визначення митної вартості, повинен бути застосований резервний метод визначення митної вартості, передбачений ст. 64 МКУ.

А саме, відповідно до ч. 2 ст. 64 МКУ митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Враховуючи вищевикладене, раніше визнаною (визначеною) митними органами митною вартості товару - літака цивільної авіації Boeing 737-400, реєстраційний номер UR-COI, серійний номер 24550, 1989 р.в., яка найближча до дати митного оформлення митної декларації № UA100290/2019/373737, є митна вартість - 3 млн. дол. США, згідно оформленої 12.12.2019 митної декларації № UA125100/2018/361196.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 6 ст. 54 МКУ державний інспектор митного посту «Бориспіль» Київської митниці повинен був відмовити у оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Вказаний літак, перебував на території України у період з 13.12.2019 по 27.04.2021, у митних режимах «тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами» (ст. 105 МКУ) та «переробки на митній території» (ст 147 МКУ), при цьому митні платежі ТОВ «ЯнЕір» ЛТД не сплачувались.

Разом з тим, 26.04.2021 за результатами розгляду заяви ТОВ «ЯнЕір» ЛТД № 217 від 12.04.2021, заступником митного посту «Житомир-Центральний» Житомирської митниці відмовлено у продовженні дозволу на поміщення вищезазначеного літака у митний режим, передбачений ст. 147 МКУ та звільнені від оподаткування митними платежами, у зв`язку з відсутністю підстав.

В подальшому, у відповідності до положень ст. 161 МКУ, ТОВ «ЯнЕір» ЛТД подано заяву № 276 від 29.04.2021 на поміщення літака цивільної авіації Boeing 737-400, реєстраційний номер UR-COI, серійний номер 24550, у режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, відповідно до якого декларантом щомісячно сплачуються 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.

При цьому, митні платежі нараховувались від митної вартості товару - 250 тис. дол. США, яка є заниженою та визначена із порушенням вимог митного законодавства, що призвело до заниження суми митних платежів, які надійшли до Державного бюджету України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період вчинення інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, а саме 15.07.2022, перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Оліївка» митного поста «Житомир-центральний» ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно виконуючи функції представника влади, являючись службовою особою і, відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_5 був зобов`язаний суворо дотримуватися вимог Конституції України та норм чинного законодавства.

В порушення вимог ст.ст. 49, 50, 51, 54, 57, 106, 161, 248, 264, 270, 289, 334, 335, 336, 337, 362, 363, 490, 491 Митного кодексу України, Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 10.07.2021 № 476, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильнiстю визначення митної вартостi товарiв, якi перемiщуються через митний кордон України, завтерджених наказом Держмитслужби від 01.09.2015 № 689 та п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.6., 3.8. посадової інструкції ОСОБА_5 , неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, яке спричинило тяжкі наслідки у вигляді недоотриманих державою сум митних платежів.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 18 хв. 15.07.2022, перебуваючи у приміщенні відділу митного оформлення «Оліївка» митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці Державної митної служби України, за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Садова, 4, отримавши через інформаційну базу АСМО «Інспектор» електронну митну декларацію ТОВ «ЯнЕір» ЛТД () № UA101020/2022/026036, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, достеменно знаючи покладені на нього службові обов`язки, будучи обізнаним у порядку і процедурі проведення митних формальностей, розуміючи, що він є особою, що є відповідальною за перевірку правильності нарахування декларантом митних платежів, діючи всупереч інтересів Державної митної служби України щодо стягнення коректних сум митних платежів до Державного бюджету України, неналежно виконуючи свої службові обов`язки щодо якісного та повного виконання митних формальностей, а саме перевірки правильності визначення митної вартості товару, здійснив митне оформлення вказаної митної декларації, нарахувавши суму митних платежів, із врахуванням митної вартості товару, вказаної декларантом, у розмірі 250 тис. дол. США, а саме митні платежі у сумі 41 580,75 грн., яку фактично сплачено ТОВ «ЯнЕір» ЛТД.

Встановлено, що під час митного оформлення митної декларації № UA101020/2022/026036 15.07.2022, головний державний інспектор відділу митного оформлення «Оліївка» митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці Держмитслужби ОСОБА_5 виконав наступні митні формальності, які є обов`язковими: перевірка правильності класифікації та кодування товарів (час виконання 10:23:41), перевірка правильності визначення митної вартості (час виконання 12:51:37), перевірка правильності нарахування митних платежів (час виконання 13:04:47).

Так, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ч. 3 ст. 57, ч. 2 ст. 64 МКУ, п.п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.17, 2.2.19, 2.5. Методичних рекомендацій № 476, ОСОБА_5 , під час митного оформлення митної декларації № UA101020/2022/026036, не перевірив правильність визначення митної вартості, не дослідивши рівень заявленої митної вартості ідентичного товару (того самого літака), митне оформлення яких вже здійснено, а не прийняв до розрахунку митну декларацію № UA125100/2018/361196 від 12.12.2019, якою здійснено митне оформлення товару - літака Boeing 737-400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серійний номер 24550, відповідно до якої митна вартість даного товару становить - 3 млн. дол. США.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства, за умови правильного визначення митної вартості товару, до сплати за митне оформлення даного транспортного засобу належали митні платежі у сумі 1 995 876 грн.

Таким чином, при зіставленні належних та фактично сплачених сум податку на додану вартість, заниження податкових зобов`язань податку на додану вартість, під час оформлення митної декларації № UA125100/2018/361196 підтверджується документально, а саме сума заниження податку на додану вартість становить 1 954 295,25 грн., чим заподіяно тяжкі наслідки.

Внаслідок неналежного виконання свої службових обов`язків з боку ОСОБА_5 та, як наслідок, сплати ТОВ «ЯнЕір» ЛТД неправильно нарахованої суми митних платежів, Державному бюджету України спричинені матеріальні збитки на суму 1 954 295,25 грн., які більш ніж в 250 разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян та, відповідно до пункту 4 Примітки до статті 364 Кримінального кодексу України, є тяжкими наслідками.

За таких обставин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у службовій недбалості, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Слідчий вважає наявними ризики, які передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою їх запобігання наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні щодо клопотання заперечували та просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Судовим розглядом встановлено, щоу провадженні Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження № 0000917 від 28.10.2021 за підозрою ОСОБА_9 у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки, , тобто у вчиненні кримінального у правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

09.07.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Частиною 1 статті 181 КПК України зазначено, що домашній арешт - це запобіжний захід, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби.

Згідно ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- листом ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області від 18.10.2021 № 57/3-6906, що надійшов для розгляду в порядку ст. 214 КПК України, із інформацією про можливе вчинення кримінальних правопорушень службовими особами відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби;

- протоколом огляду від 10-11.04.2024 щодо аналізу інформації з АСМО «Інспектор», а саме митних декларацій;

- довідкою спеціаліста № 271 від 28.05.2024;

- висновком судово-економічної експертизи № 548/24-25 від 20.06.2024;

- копіями митних декларацій, що оформлені із порушенням вимог чинного законодавства;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Так, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

Стороною обвинувачення доведено, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_5 є нетяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані злочини для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Також, ОСОБА_5 тривалий час працював працівником митних органів що свідчить про наявність сталих, в тому числі дружніх, зв`язків серед співробітників правоохоронних органів та суду. Зазначене підтверджує можливість ОСОБА_5 безперешкодно переховуватися від органів досудового розслідування та суду в тому числі, користуючись допомогою співробітників правоохоронних органів.

Разом з цим, ОСОБА_5 володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Наряду з вказаним, варто зазначити, що дані доводи хоча і заслуговують на увагу, проте все ж слідчий суддя приймає до уваги, що досудове розслідування здійснюється уже майже три роки.

Окрім цього, слідчий у клопотанні вказує, що ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_7 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Проте, до вказаних доводів слідчий суддя відноситься критично, з огляду на те, що воно носить формальний характер та в розрізі особи підозрюваного та обставин кримінального провадження не наведено обґрунтованих доводів.

Окрім цього, слідчий в клопотанні вказує, що зазначені вище обставини свідчать про наявність ризику, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не розкрито актуальності вказаного ризику, окрім зазначення самого посилання на норму закону.

Разом з тим, слідчим в клопотанні доведено, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Крім того, встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000045, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, скеровано до Житомирського районного суду Житомирської області, на даний час триває судовий розгляд.

Враховуючи вказане, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеризуючі дані про його особу, конкретні обставини справи, стан здоров`я, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що прокурором в судовому засіданні частково доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного (Khodorkovskiy v. Russia (Ходорковський проти Росії), § 136) та як наслідок буде порушено принцип пропорційності.

При цьому, варто зазначити, що слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту не викликано об`єктивною необхідність та ступенем доведених ризиків, а запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а відтак клопотання підлягає частковому задоволенню, що зможе не допустити ризики, які б підривали досудове розслідування, що має на меті забезпечити всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин у даному кримінальному провадження.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000917 від 28.10.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання в певний період доби, а саме з 22 год 00 хв по 07 год 00 хв наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000917 від 28.10.2021, а саме до 08.09.2024 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, слідчого та прокурора у кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із іншими підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_10 з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В іншій частині вимог - відмовити.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного № 0000917 від 28.10.2021, до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні № 0000917 від 28.10.2021.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1