Справа № 495/1547/21
№ провадження 1-кс/495/1233/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження № 0002917, яку протоколом автоматичного визначення слідчого судді розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

У скарзі скаржника просив:

Скасувати постанову дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 30.04.2024 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002917 від 04.12.2019.

Короткий виклад змісту поданої скарги.

03.12.2019 року до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 про те, що невстановлені особи, перебуваючи в місті Білгород-Дністровський Одеської області словесно погрожували вбивством останній.

За даним фактом слідчим було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань N?0002917 від 04.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 4.1 ст.129 КК України та розпочато досудове розслідування.

Скаржниця зазначає, що досудове розслідування не здійснюється повно та об`єктивно, вказівки прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури не виконуються, дізнавач не повідомив ОСОБА_3 про винесення постанови про закриття кримінального провадження.

04.06.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_3 за вхідним 15901/24-Вх про розгляд скарги за її відсутності.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, надав матеріали кримінального провадження 0002917.

Мотиви з яких виходив слідчий суддя при вирішенні питань, викладених скарзі.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0002917 від 04.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Частиною 4 ст.38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 110 КПК передбачено, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим (дізнавачем) постанови.

Рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Пунктом 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 по справі "Михалкова та інші проти України" зазначено, що відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зокрема, положеннями ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Частиною 2 ст.93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Водночас, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених п.2 ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме: з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу. Тобто, рішення слідчого повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Дослідивши надані в ході розгляду скарги матеріали, зважаючи на викладене у скарзі слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в ході досудового розслідування не були прийняті всі необхідні заходи, що свідчить про передчасне винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справі «Аднаралов проти України» від 27.11.2014 року (заява №10493/12). (п. 43, 48 -49)

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2024 в ході досудового розслідування проведено слідчі та розшукові дії, направлені на розкриття злочину. В ході досудового розслідування свідків та очевидців вчиненого кримінального правопорушення встановлено не було. На місці вчинення кримінального правопорушення камери відеоспостереження відсутні. Факт погроз вбивством не підтвердив свого відображення. Окрім того ОСОБА_3 на виклик не з?явилась та пояснення із вказаного приводу не надала.

Разом з тим, під час дослідження матеріалів кримінального провадження 0002917 встановлено, що дізнавачем не було відредаговано на клопотання ОСОБА_3 про здійснення допиту свідка ОСОБА_5 . Так згідно відповідна начальника СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за № 63/П-440 від 10.04.2024 зазначене клопотання мало бути розглянуто після виходу з відпустки дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .

Проте замість належного розгляду клопотання заявниці від 08.04.2024, дізнавачем не здійснено дій, передбачених ст. 220 КПК України, а 20.04.2024 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002917 до завершення проведення досудового розслідування.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження дізнавачем не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а отже постанова дізнавача від 30.04.2024 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з передчасністю винесення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 284, 303, 306, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України задовольнити.

Постанову дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002917 від 04.12.2019, винесену 30.04.2024 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1