Справа № 308/8310/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/595/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з початковою освітою, вдівець, судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 03 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки, засуджений:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком, частини невідбутого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 03 (три) місяці.

До набрання вироком законної сили, відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час з 21 до 06 год наступної доби.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 1132,68 грн.

Речовий доказ: велосипед марки «Cube», який переданий потерплій ОСОБА_9 на відповідальне зберігання, - залишено останній.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

07.03.2023 близько о 20 год ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за

-2-

рахунок незаконного вилучення майна, діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на крадіжку, уважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, таємно, прибув за адресою АДРЕСА_2 , де реалізовуючи умисел, спрямований на крадіжку, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом відкриття засова воріт, проник на територію дворогосподарства, через незамкнуті двері проник до альтанки, звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника викрав належний потерпілій ОСОБА_9 велосипед марки «Cube», ринкова вартість якого становить 18971 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 18971 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання. Посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не дотримався вимог закону, оскільки належним чином не врахував обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків, а також обставин, що обтяжують покарання. Також вважає за необхідне взяти до уваги те, що майно, яке було об`єктом злочинного посягання, повернуто потерпілій і вона не має претензій до обвинуваченого, тому вважає за можливе призначити йому мінімально можливе покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України, а саме, позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також приймається до уваги думка захисника-адвоката ОСОБА_6 , який не заперечив проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу, промову прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у провадженні доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 цього Кодексу, апеляційним судом не перевіряються.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів уважає, що такі до задоволення не підлягають з таких підстав.

-3-

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Що стосується виду та розміру покарання за кримінальне правопорушення, винним у якому визнаний ОСОБА_7 , то при вирішенні даного питання і про це прямо вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, належно врахував відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності в період іспитового строку, є вдівцем, особою середнього віку, непрацюючим, з непогашеною судимістю, а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, відсутність обставин, які обтяжують покарання й належним чином вмотивував у цій частині своє рішення.

На підставі вищенаведеного колегія суддів уважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Всупереч доводів апеляційної скарги, обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та являлись передумовою для застосування щодо нього більш м`якого покарання, судом першої інстанції встановлено не було. Не встановила їх також і колегія суддів апеляційного суду при перегляді вироку суду.

Зважаючи на положення ст. 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та покарання обставини, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання, суд також врахував і те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2021 ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді

-4-

позбавлення волі на строк 03 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) рокита призначив покарання за правилами, визначеними ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів уважає, що вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, в тому числі вимогам ст. 65 КК України та його меті.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про надмірну суворість призначеного йому покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги обвинуваченим, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження сторони захисту щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним у оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі про повернення потерпілій викраденого майна та відсутність з її боку будь-яких претензій до обвинуваченого, апеляційний суд враховує, проте визнає їх недостатніми підставами для будь-якого пом`якшення призначеного покарання. Доводи апеляційної скарги про самокритичне ставлення обвинуваченого до вчиненого та висловлений з цього приводу жаль, на думку апеляційного суду, також не можуть бути передумовою для зміни вироку з призначенням більш м`якого покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки такі фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також наявність підстав для застосування вимог ст. 71 КК України.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_7 вироку в частині призначеного покарання, з урахуванням наведених обвинуваченим доводів, є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Колегія суддів уважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 55, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті, за якою його засуджено, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

-5-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2023 щодо ОСОБА_10 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді