Справа № 646/1827/24
№ провадження 1-кп/646/564/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000531 від 05.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого водія 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти Збройних Сил України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 24.08.2023 № 117, солдата ОСОБА_5 , з 24.08.2023 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення і призначено на посаду старший водій 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку Дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону країни «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінна і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його.Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у складі 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 - 04.11.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 04.11.2023 приблизно о 14 год. 00 хв., командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України капітаном ОСОБА_6 , в АДРЕСА_2 , вишикувано особовий склад НОМЕР_2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, в тому числі, ОСОБА_5 , якому було доведено бойовий наказ командира НОМЕР_3 окремого мотопіхотного батальйону № 7 від 31.10.2023, на зайняття позиції по передньому краю оборони ротного опорного пункту 2 механізованої роти НОМЕР_3 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади, в районі АДРЕСА_3 , на спільне виконання завдань на позиціях переднього краю, стійке утримання та оборону займаних позицій, недопущення захоплення позицій по передньому краю, бути в готовності до відбиття наступу противника та ведення бойових дій, при цьому основні зусилля зосередити на напрямку н. п. Лиман-1, Куп`янського району Харківської області.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи невдоволеним цим наказом щодо зайняття позиції по передньому краю оборони ротного опорного пункту механізованої роти НОМЕР_3 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади, в районі АДРЕСА_3 , на спільне виконання завдань на позиціях переднього краю, стійке утримання та оборону займаних позицій, недопущення захоплення позицій по передньому краю, перебування в готовності до відбиття наступу противника та ведення бойових дій, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України- непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

16 квітня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , та прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000327 від 19.01.2024, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 .

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги інтереси суспільства, відомості щодо особи ОСОБА_5 , раніше до кримінальної відповідальності не притягався, бажає продовжувати військову службу та виконувати Конституційний обов`язок із захисту суверенітету, територіальної цілісності та незалежності Української Держави вказаною угодою сторони вважали за можливе при призначенні покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, погодити призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного, та просила призначити йому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, суд перевірив, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК України -непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він з середньою спеціальною освітою, має постійне місце реєстрації та фактичного мешкання, одружений. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби (міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз з больовим синдромом та незначним порушенням функції, та не має захворювань, не пов`язаних з проходженням військової служби, придатний до військової служби. Згідно з медичною характеристикою має правобічний гонартроз 1 ст. з больовим синдромом та незначним порушенням функції, далекозоркість слабкого ступеню обох очей, аліментарно-конституційне ожиріння 1 ст. Згідно з службовою характеристикою за час проходження служби на займаній посаді зарекомендував себе позитивно, займаній посаді відповідає. Раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Відповідно до відомостей КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, у КНП ХОР « Обласна клінічна психіатрична лікарня №3 » на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за амбулаторною допомогою до лікаря-психіатра не звертався.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, наявність декілька пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ставлення особи до своїх дій, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб суд не встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд встановив, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.01.2024 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесенням застави в розмірі 60 560,00 грн.

30.01.2024 ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються листом начальника ДУ "Харківський слідчий ізолятор" (вих.№12/12-1689/БР від 31.01.2024).

Довідкою ТУ ДСА у Харківській області №04-48/464/24 від 30.01.2024 підтверджено, що кошти у загальній сумі 60560,00 грн. надійшли на депозитний рахунок територіального управління з призначенням платежу «Внесення заставних коштів згідно справи №642/61/24, та провадження №1-кс/642/364/24 за ОСОБА_5 , платник ОСОБА_8 ».

Відповідно до абз.3 ч.4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст.182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_5 виконав покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили.

Направлення засудженого ОСОБА_5 до дисциплінарного батальйону здійснити відповідно до Порядку відбування покарання засуджених військовослужбовців у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 155 від 04 червня 2021 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 серпня 2021 року за № 1124/36746.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання для направлення до дисциплінарного батальйону під конвоєм Військової служби правопорядку Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.01.2024 по 30.01.2024, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Після набрання цим вироком законної сили заставу в розмірі 60560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесену 30.01.2024 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 29.01.2024 у справі №642/61/24 - повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, передбаченого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, обвинуваченим - виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1