Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/3227/17
провадження №1-кп/279/19/24
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2024 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чоповичі,Малинського району, Житомирської області, громадянина України , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-
ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту у місця позбавлення волі, 18 липня 2017 року по мобільному телефону домовився з засудженим ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)» про збут останньому наркотичного засобу «метадону». Після вказаної домовленості ОСОБА_4 на банківську картку АТ «Ощадбанк» було перераховано 2500 гривень.
Наркотичний засіб «метадон» ОСОБА_4 придбав на привокзальному ринку, де також придбав продукти харчування, а саме: огірки, помідори, качан капусти та цибулю, після чого пішов до магазину ТОВ «АТБ-Маркет», де придбав цигарки та солодку воду.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 пішов до залізничного вокзалу в м. Коростень, де найняв таксі, на якому поїхав до Державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)»,перевізши таким чином наркотичний засіб з метою збуту у місця позбавлення волі.
Під час поїздки у таксі підготував харчову передачу, а саме шляхом маскування заховав наркотичний засіб «метадон» в цибулю. Цибулю помістив в поліетиленовий пакет з продуктами харчування.
Після чого, незаконно переніс вказаний вище наркотичний засіб до території Державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» для збуту незаконно придбаного наркотичного засобу, під виглядом передачі продуктів харчування засудженому ОСОБА_6 , який там відбував покарання.
18 липня 2017 року в період часу з 17 :30 години до 18:00 години в приміщенні кімнати прийому передач і посилок Державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» при огляді харчової передачі від ОСОБА_4 на ім`я засудженого ОСОБА_6 , працівниками вказаної установи всередині цибулини було виявлено та вилучено поліетиленовий згорток з вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, масою 0,4050 г.
Діями, які виразилися в незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту та збуті цих речовин у місця позбавлення волі, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.307 ч.2 КК України.
Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
03.06.2024 року прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.469, 472 КПК України.
Зі змісту даної угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст.307 ч.2 КК України, з застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини майна, з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо
1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні
кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Обвинувачений вказав, що він розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження даної угоди, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України .
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам закону.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам Кримінально-процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання.
Суд шляхом проведення опитування обвинуваченого по кримінальному провадженню переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим та цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Вказана угода за змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, та не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості.
Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, тому наявна можливість її затвердження.
Процесуальні витрати, згідно ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 475 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 03.06.2024 року про визнання винуватості між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання за ст.307 ч.2 КК України, з застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 494 гривень 80 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1