Справа № 354/61/24
Провадження № 1-кп/354/69/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 16 листопада 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Яремче Івано-Франківської області, громадянки України, непрацюючої, із повною загальною середньою освітою, одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 умисно спричинила потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

13.11.2023 приблизно о 15 год. 15 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 вчинила словесний конфлікт із ОСОБА_5 , яка в той час проходила вулицею. В ході даного конфлікту, обвинуваченка ОСОБА_3 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, кинула камінь у ОСОБА_5 , який попав у кисть правої руки.

Внаслідок вказаних протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого травматичного перелому п`ятої п`ясткової кістки правої кисті, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх отримання та викликали тривалий розлад здоров`я. Синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнала повністю, підтвердила фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та надала показання про те, що 13.11.2023 року неподалік її місця проживання за адресою АДРЕСА_1 проводились роботи по засипанню дорожнього полотна і вона разом із працівниками вживала спирне. В подальшому повз неї проходила потерпіла ОСОБА_5 , з якою вона вчинила словесний конфлікт, в ході якого висловлювалась на адресу потерпілої нецензурною лайкою, а потім розлютившись підняла з землі каміння та кинула ним у ОСОБА_5 . Надалі її окликнула донька і вона пішла додому спати, а потім від працівників поліції дізналась, що потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження. Зазначила, що у вчиненому щиро розкаюється, кримінальне правопорушення вчинила через вживання алкоголю, обіцяє надалі не допускати протиправної поведінки щодо потерпілої, а також у судовому засіданні попросила вибачення у ОСОБА_5 .

Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують її винність у вчиненні інкримінованих правопорушень, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні надала показання про те, що вони із обвинуваченою є сусідами і на протязі семи років між ними виникають постійні конфлікти через те, що обвинувачена систематично зловживає спиртним та у стані сп`яніння не може контролювати свою поведінку, викрикає на її адресу образи та погрози. Напередодні 13.11.2023 року обвинувачена, проходячи повз її подвір`я теж висловлювала у її сторону погрози розправою. 13.11.2023 року близько 15 год. 15 хв. вона поверталась з коровою додому та дорогою побачила ОСОБА_3 , яка була п`яна, почала ображати її нецензурною лайкою, тоді вона прискорила ходу, але почула позаду окрик доньки обвинуваченої, а повернушись, побачила, що ОСОБА_3 кинула у неї каміння, яке підняла край дороги і камінь вдарив її у праву руку та у стегно. На наступний день вона відчувала біль у руці і її направили на огляд до лікаря травматолога, де вона розповіла про обставини за яких отримала тілесне ушкодження, після чого їй зробили рентген та направили у бюро судово-медичної експертизи. За результатами проведених обстежень у неї було діагностовано перелом п`ясткової кістки правої кисті. Вона на протязі 10 днів носила лангет на руці, а надалі продовжила медикаментозне лікування. Зазначила, що із урахування ситуації, яка склалась на даний час у державі, вона пробачає обвинуваченій дане кримінальне правопорушення, а щодо міри покарання покладається на розсуд суду, проте хоче, щоб обвинувачена пообіцяла її більше не зачіпати.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та вважає, що її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст.50-65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, його характер та наслідки, ставлення обвинуваченої до вчиненого, дані про особу обвинуваченої, її матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце реєстрації та проживання, одружена, офіційно не працевлаштована, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг від мешканців міста на її неправомірні дії не надходило.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З огляду на зазначене, врахувавши суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, вищенаведені дані про особу винної, яка повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, усвідомила протиправність своєї поведінки та її наслідки та критично ставиться до вчиненого, думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання, та позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченої ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на неї слід покласти обов`язки: передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Вказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченої, а й таким, що буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами та буде відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання і не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався і клопотання про його обрання до набрання вироком законної сили не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити їй покарання у виді 1(одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1(один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1