Код суду 233 Справа № 233/3267/24
Вирок
Іменем України
20 червня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлучений, працездатний, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263КК України, -
Відповідно до обвинувального акту від 04 червня 2024 року затвердженого прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 :
ОСОБА_5 приблизно в середині квітня 2024 року, у денний час доби, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, проходячи біля гаражів напроти будинку АДРЕСА_2 , побачив чорний полімерний пакет, оглянувши який виявив всередині два корпуси гранат Ф-1, один запал типу УЗРГМ та один запал типу УЗРГМ-2.
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вибухових речовин. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є вибуховими речовинами придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 (зі змінами), ОСОБА_5 підняв полімерний пакет, в якому находились два корпуси гранат Ф-1, один запал типу УЗРГМ та один запал типу УЗРГМ-2, щоб перенести за місцем свого мешкання, тим самим здійснив незаконне придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
В цей же день та час, ОСОБА_5 , придбані при вищевказаних обставинах вибухові речовини, діючи незаконно, умисно переніс в руках за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснив незаконне носіння вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, після чого поклав їх у зальній кімнаті зазначеної квартири за диваном, почавши тим самим незаконно, умисно зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу до моменту викриття його дій працівниками поліції, а саме до 08.05.2024 року.
08.05.2024 року, у період часу з 12 год. 54 хв. до 13 год. 10 хв., у ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , у зальній кімнаті, за диваном виявлено та вилучено:
корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (2 од.) виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджено вибуховою речовиною. Корпус гранати Ф-1 (окремо без запала) до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 50-56 грам;
засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запали ручної гранати модернізовані дистанційної дії типу УЗРГМ (1 од.), УЗРГМ-2 (1 од.), виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджено вибуховою речовиною. Запали типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 (окремо без спорядженого корпусу гранати) до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних.
У конструкційному поєднанні запали типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) (2 од.) та корпуси гранат Ф-1 (2 од.), а саме запали приєднані (вкручені) до корпусів гранат, являються оборонними осколковими ручними гранатами типу Ф-1 (2од.). Дані гранати призначені для ураження живої сили противника, відповідно відносяться до бойових припасів.
Тим самим, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися в придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, порушив вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998 року (зі змінами), а також вимоги Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року за №2471-XIІ «Про право власності на окремі види майна», відповідно до положень якої (додаток №1) вказані вище вибухові речовини відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
04 червня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_5 , який повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язався беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушенні в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у судовому провадженні; надати правдиві покази у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження.
Крім того, вказаною угодою сторони погодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та відповідно до ст.75КК України узгоджено звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12КК України є тяжким злочином.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим, в присутності його захисника, відповідає вимогам закону, не порушує законних прав чи інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 : вважається особою раніше не судимою; має адресу реєстрації та місце мешкання, за сімейним станом розлучений, малолітніх чи неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, працездатний, офіційно не працевлаштований, на диспансерних обліках у лікаря психіатра та нарколога за місцем реєстрації не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та відповідно до ст.75КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 04 червня 2024 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Питання про речові докази у вигляді корпусів гранат Ф-1 (2 од.), запалів УЗРГМ (1 од.) та УЗРГМ-2 (1 од.) не потребує вирішення у зв`язку із їх знищенням на підставі наданого суду стороною обвинувачення Акту про знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадають №508 від 15.05.2024 року.
Питання про інші речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , з якого стягнути на користь держави витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/105-24/3360- ВТХ від 20.05.2024 року у розмірі 7572 грн., 80 коп.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475КПК України, суд -
Угоду про визнання винуватості укладену 04 червня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/105-24/3360- ВТХ від 20.05.2024 року у розмірі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні, 80 копійок.
уламки корпусів гранат Ф-1 (2 од.) та запалів УЗРГМ (2 од.), які зберігаються у камері зберігання ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція №88 від 23 травня 2024 року, номер книги обліку 403, порядковий номер 88), після набрання вироком законної сили знищити;
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити та/або направити: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1