Справа № 489/4804/24
Провадження № 1-кп/489/857/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

01 липня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні №0000182 від 24.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту 24.04.2024 за заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ленінським районним судом міста Миколаєва у цивільній справі № 489/2953/24 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також місця роботи та навчання останніх, а також перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з їх спільною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

19.06.2024 ОСОБА_2 був ознайомлений із рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва у цивільній справі № 489/2953/24.

ОСОБА_2 , будучи належним чином ознайомленим із зазначеним вище рішенням, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 20.06.2024 близько 17:40 год. прибув до місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив відносно останніх психологічне домашнє насильство, а саме: виражався грубою нецензурною лайкою, ображав, принижував та намагався вчинити бійку. Через вказані дії на місце події прибули працівники сектору протидії домашньому насильству, але ОСОБА_2 втік в невідомому напрямку до їх приїзду.

Внаслідок таких дій ОСОБА_2 заподіяна шкода суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне невиконання обмежувальних приписів, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. До суду прокурор надіслав обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, до якого додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 від 28.06.2024, складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні; а також матеріали досудового розслідування (кримінального провадження №0000182 від 24.06.2024), у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним ОСОБА_2 своєї винуватості.

Вивчивши обвинувальний акт, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив умисне невиконання обмежувальних приписів, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше не судимий, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, лікування у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не проходив, за медичною допомогою не звертався.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_2 , суд визнає вказане в обвинувальному акті вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Ураховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, характеризується посередньо, визнання ним своєї вини, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 390-1 КК України, зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину та обставини вчинення кримінального правопорушення, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів держави додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для його виправлення.

Цивільний позов не заявлявся.

У кримінальному провадженні відсутні речові докази та витрати на залучення експертів.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався та оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_2 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 01.07.2024.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1