Вирок

Іменем України

17.05.2024 року Франківський районний суду м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000337 від 24.04.2023, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута, Республіки Комі, російської федерації, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до поміщення у ДУ ЛУВП №19, проживав за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа, відповідно до положень ст.. 89 КК України, раніше не засуджувався,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення -

Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4

Потерпіла сторона : потерпілий ОСОБА_5 .

Сторона захисту: адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Згідно з оголошеним в судовому засіданні прокурором публічним обвинувачем обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000337 від 24.04.2023 року та встановлених судовим слідством обставин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що 24.04.2023, близько 19:00, спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи на вулиці М. Сар`яна біля будинку № 4 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», за № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдав два удари лівою рукою в праву частину обличчя ОСОБА_5 , після чого завдав ще один удар правою рукою у ліву частину обличчя ОСОБА_5 в результаті чого останній впав на тротуар та ударився потилицею об асфальтне покриття, а ОСОБА_3 у цей час шляхом ривка, відкрито заволодів належною ОСОБА_5 , сумкою через плече («бананка») чорного кольору, у якій знаходились грошові кошти в сумі 3000 гривень, золотий ланцюжок і золотий хрестик, передав їх невстановленій досудовим розслідуванням особі чоловічої статі, з яким попередньо узгодили їхні дії. Отримавши від нього, ОСОБА_3 , вказані речі, невстановлена досудовим розслідуванням особа разом із належною ОСОБА_5 сумкою побігла вздовж вулиці ОСОБА_7 в напрямку вул. В. Федьковича у м. Львові, а сам ОСОБА_3 під час бігу у тому ж напрямку, був зупинений випадковим перехожим, який виявився працівником правоохоронного органу та у подальшому затриманий працівниками поліції.

Матеріали кримінального провадження в частині невстановленої досудовим розслідуванням особи - співучасника вчиненого злочину, що інкримінується ОСОБА_3 , виділені в окреме провадження відповідно до постанови прокурора від 15 червня 2023 року.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування та прокурором - процесуальним керівником у кримінальному провадженні, кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах дії воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в інкримінованому злочині заперечив, пояснивши, що 24.04.2023 він рухався в напрямку залізничного вокзалу та зупинився біля торгових яток. У цей час до нього підійшли двоє раніше не знайомих йому осіб, і, як стало відомо пізніше, це були ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що є потерпілим та свідком у кримінальному провадженні. Саме вони його зачепили та пропонували відпочити в кафе. Він погодився на їхню пропозицію і вони пішли у кафе де разом випивали. Випили не менше ніж дві пляшки горілки на трьох. ОСОБА_5 вів себе агресивно і через це йому робили зауваження інші особи. Дійшло до того, що ці особи викликали поліцію, оскільки ОСОБА_5 не вгамовувався. Потім вони встали і пішли по дорозі. ОСОБА_5 вів себе агресивно та спровокував його, ОСОБА_3 , на конфлікт. В ході конфлікту він оборонявся та наніс удари у відповідь . Коли ОСОБА_5 впав на землю, він, ОСОБА_9 хотів допомогти йому піднятися, але так, як ОСОБА_5 був одягнутий у футболку то він вирішив підняти його з допомогою ременя від сумки. У цей час ОСОБА_5 вислизнув з під ременя, і, вийшло так, що сумка залишилася в руках у нього, ОСОБА_3 .. Він хотів віддати її ОСОБА_8 , і думав, що віддає саме йому, однак у цей час звідкись взявся якийсь чоловік і він ОСОБА_3 протягнув йому сумку думаючи, що це ОСОБА_8 Невідомий взяв сумку і побіг з нею, а він ОСОБА_3 , зрозумівши, що викрадає сумку почав бігти за ним та кричати стій. У цей час, його перестрів невідомий, зупинив, відрекомендувався поліцейським та викликав поліцію, які і затримали його. Наміру викрадати речі у ОСОБА_5 у нього не було, а сумку забрав невідомий йому мужчина.

У подальшому, виступаючи в дебатах, обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в інкримінованому злочині визнав частково, стверджуючи, що особу яка забрала сумку він не знав та з ним не домовлявся про їхні дії. Разом з тим, визнав, що саме його дії призвели до викрадення у ОСОБА_5 його речей. Не заперечує, що це була сумка через плече, і, що у ній знаходилися 3000 грн., золотий ланцюжок та хрестик.

Просить суворо не карати, врахувати, що він втратив усіх своїх рідних через воєнні дії росії, а також переконує, що бажає піти на службу у ЗСУ.

Адвокат в судовому засіданні просив суд врахувати, що вина його підзахисного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою - за попередньою змовою групою осіб, не знаходить свого підтвердження, а відтак, кваліфікація за ч. 4 ст. 186 КК України є невірною. Вважав, що дії слід перекваліфікувати, але так і не відповів на запитання головуючого, щодо кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину у період воєнного стану.

Не зважаючи на часткове заперечння вини підсудним та його захисником, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 ві інкримінованому злочині органами досудового розслідування та публічним обвинувачем в судовому засіданні доведена у повному обсязі сукупністю зібраних доказів, які досліджені судом, та, які суд визнає належними і допустимими, за виключенням довідки ІЦ щодо попередніх судимостей, оскільки вони в цілому відповідають вимогам процессуального законодавства та у своїй сукупності відтворюють хронологію і зміст подій за участю ОСОБА_3 , що йому інкримінуються у вину.

Разом з тим, суд визнає неналежним та недопустимим доказом сторони обвинувачення - Довідки з ІЦ, зважаючи, що такі виготовлені іноземною мовою рашистською,і, це суперечить Закону України « Про забезпечення функціонування української мови як державної», ст.12 Закону України «Про судоустрвій і статус суддів» та ст. 10 Конституції України.

Поряд з цим, судом встановлено, що ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 89 КК України вважається раніше не засудженим.

Станом на час інкримінованих йому у вину дій є внутрішньо переміщеною особою, причиною чого є воєнна агресія на території України збоку російської федерації

Потерпілий ОСОБА_5 військовослужбовець ЗСУ, який на час інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних дій перебував у м. Львові з питань його лікування після поранення.

24.04.2023 бвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 познайомилися та вживали спиртні напої випивши не менше двох пляшок горілки на трьох.

У подальшому між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння майном потерпілого, а саме його сумкою («бананкою») з вмістом у ній грошових коштів та золотих виробів.

Так, ОСОБА_3 , 24.04.2023, близько 19:00, спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи на АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», за № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдав два удари лівою рукою в праву частину обличчя ОСОБА_5 , після чого завдав ще один удар правою рукою у ліву частину обличчя ОСОБА_5 в результаті чого останній впав на тротуар та ударився потилицею об асфальтне покриття, а ОСОБА_3 у цей час шляхом ривка, відкрито заволодів належною ОСОБА_5 , сумкою через плече («бананка») чорного кольору, у якій знаходились грошові кошти в сумі 3000 гривень, золотий ланцюжок і золотий хрестик, які передав невстановленій досудовим розслідуванням особі чоловічої статі, з яким попередньо узгодили їхні дії. Отримавши від нього, ОСОБА_3 , вказані речі, невстановлена досудовим розслідуванням особа разом із належною ОСОБА_5 сумкою побігла вздовж вулиці ОСОБА_7 в напрямку вул. В. Федьковича у м. Львові, а сам ОСОБА_3 , під час бігу у тому ж напрямку, був зупинений випадковим перехожим, який виявився працівником правоохоронного органу та у подальшому затриманий працівниками поліції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_3 наведених вище фактичних обставин, вони підтверджуються переглянутим та дослідженим судом в судовому засіданні доказом сторони обвинувачення у вигляді відеозапису відповідно до якого встановлено беззаперечний факт, що саме ОСОБА_3 24.04.2023 року близько 19 год. 00 хв. у АДРЕСА_3 , наніс два удари лівою рукою в праву частину обличччя та один удар правою рукою в ліву частину обличчя, потерпілому ОСОБА_5 від якого останній впав на тротуар та потиличною частиною голови вдарився об асфальт.

У той час коли ОСОБА_5 перебував на асфальті у лежачому стані, ОСОБА_3 шляхом ривка, зірвав з нього сумку чорного кольору , що була одіта через плече на потерпілому та у якій знаходилися особисті речі останнього, а саме 3000 ( три тисячі) грн.., золотий ланцюжок та золотий хрестик.

Як вбачається із переглянутого відеозапису, ОСОБА_3 , заволодівши речами потерпілого, передав сумку особі чоловічої статі, а останній отримавши сумку, побіг у здовж вулиці М. Саряна в напрямку вулиці В. Федьковича у м. Львові а ОСОБА_3 зупинив прохожий.

Таким чином ОСОБА_3 із невстановленою досудовим розслідуванням особою заволоділи майном потерпілого ОСОБА_5 завдавши йому матеріальної шкоди на загальну суму 14 (чотирнадцять тисяч сімсот) грн.. 00 коп.

Дослідженням цього ж доказу, суд визнає встановлену узгодженість дій ОСОБА_3 та невстановленої органами досудового розслідування особи.

Матеріали кримінального провадження відносно невстановленої особи, органами досудового розслідування виділені в окреме провадження, що підтверджується постановою прокурора від 15 червня 2023 року.

Вказаний доказ сторони обвинувачення, суд визнає належним та допустимим, оскільки він узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження , і зокрема з показами потерпілого ОСОБА_5 даними ним в судовому засіданні, де ОСОБА_5 впевнено стверджував, що саме ОСОБА_3 викрав у нього сумку з речами. Підтвердив ці свої покази і на уточнюючі запитання сторони захисту та самого обвинуваченого. Відтак, суд надає їм віри.

Зміст відеозапису та покази потерпілого також узгоджуються з показами свідка ОСОБА_10 , який будучи допитаним в судовому засіданні повідомив суду , що події відбувалися після робочого часу, але він перебував на службі, оскільки у поліції діяв посилений режим. Проїзджаючи площу Липневу у м. Львові він, свідок, зупинився щоб ввести адресу в телефоні. Коли зупинився то його увагу привернула поведінка трьох людей, серед яких один був у військовій формі. Були в стані алкогольного сп`яніння. Між ними був конфлікт. Поведінка військового його обурила, він навіть мав на меті викликати ВСП, однак в ході спостереження ОСОБА_3 та інший чоловік зайшли в під`їзд будинку на пл.. Липневій та заманили туда потерпілого військового. Потім вони вийшли з під`їзду і і почали рухатися в сторону вулиці Саряна. Він, свідок, сидів у машині і спостерігав за ними у дзеркало заднього виду. В поле зору йому попав ОСОБА_3 потерпілий військовий та ще один чоловік, але не свідок. ОСОБА_3 декілька разів вдарим потерпілого і той впав на асфальт. Коли той впав, ОСОБА_11 вирвав у потерпілого сумку чорного кольору , що була надіта через плече і передав іншому в чорному одязі чоловіку. Обидвоє вони почали рухатися по АДРЕСА_4 . Він, свідок ОСОБА_10 , вирішив, що їх необхідно затримати. Він пішов за ними та кричав щоб вони зупинилися, але ті робили вигляд, що не чують. Він, свідок почав бігти за ними, але ті зайшли за кут і побігли в сторону костелу. Він кликав на допомогу і біг за ними. ОСОБА_3 напевне змучився і присів. Він підійшов до нього вхопив за комір, і тут підійшли працівники поліції.

Вина підсудного в інкримінованому йому злочині підтверджується також дослідженими в судовому засіданні:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000337 від 24.04.2023 року;

- протоколом прийняття заяви від потерпілого від 24.04.2023 року, в якій потерпілий зазначив назву та вид, викрадених у нього речей;

- протоколами огляду відеозаписів від 24 серпня 2023 року;

- протоколом затримання ОСОБА_3 від 24. 04.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_3 затримано в порядку ст.. 208 КПК України об 19 год. 24 хв.;

- протоколом впізнання особи від 26. 04.2023 року;

- повідомленням про підозру від 25 квітня 2023 року;

- протоколом допиту підозрюваного, згідно якого ОСОБА_3 відмовився від дачі показів, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.. 63 Конституції України, та відсутністю з його боку спростувань обвинувачення;

- висновком судово - психіатричної експертизи № 524 від 30.05.2023, згідно з яким, ОСОБА_3 психічними розладами чи хворобою не страждає. За своїм психічним станом може правильно сприймати обставини кримінального провадження та давати по них відповідні покази. Примусових заходів не потребує.

Відтак, з урахуванням заперечення вини та досліджених в судовому засіданні докакзів сторони обвинувачення, суд вважає, що прокурором публічним обвинувачем у кримінальному провадженні доведено, а судом встановлено факт, що

ОСОБА_3 року 1988, ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив грабіж по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 , за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Судом також встановлено, що вчиняючи вказаний грабіж, ОСОБА_3 був свідомий того, що в Україні іде війна, а тому погоджується з кваліфікацією його, підсудного, дій, та вважає правильною кваліфікацію, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством , що не є небезпечним для життя та здоров я особи , за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України

Призначаючи обвинуваченому покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який висловлює намір здійснювати військову службу в ЗСУ. При цьому суд враховує Закон України, що регулює питання мобілізації засуджених, та з урахуванням вказаних вище обставин вважає за можливе призначити покарання в межах санкції статті інкримінованого злочину.

Суд приймає до уваги, що на стадії досудового розслідування не було встановлено обставин, передбачених статтями 66 та 67 КПК України які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого, не встановлено таких і вході судового розгляду.

З урахуванням відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин і особи підсудного, його бажання проходити військову службу в ЗСУ, суд приходить до переконання, що покарання йому слід призначити мінімальне, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні

Документальні докази у вигляді компакт дисків із відеозаписом після набрання вироком законної сили слід зберігати при матеріалах судового провадження, а ті, що не досліджувалися судом, при матеріалах кримінального провадження у прокурора.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 128, 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за даним вироком рахувати з часу його затримання у порядку, передбаченому ст..208 КПК України, а саме з 24 квітня 2023 року.

Документальні докази у вигляді ком пакт (DVD) дисків із відеозаписом після набрання вироком законної сили зберігати при матеріалах судового провадження, а ті, що не досліджувалися судом, при матеріалах кримінального провадження у прокурора.

До набрання вироком законної сили обраний засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін, після вважати скасованим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 15 червня

2024 року.

Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судових засідань.

Суддя ОСОБА_12