ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 551/150/23

провадження № 51-7360км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вироки Шишацького районного суду Полтавської області від 18 квітня 2023 року та Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малий Перевіз Шишацького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Полтавський апеляційний суд вироком від 20 листопада 2023 року скасував вирок районного суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 та призначеного покарання, та ухвалив свій вирок, яким визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. У решті вирок районного суду залишив без змін.

За вироком апеляційного суду, ОСОБА_6 08 грудня 2022 року близько 21:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), на ґрунті того, що його співмешканка ОСОБА_8 , в силу стану свого здоров`я, переважну частину часу проводила лежачи на ліжку та справляючи природні потреби під себе, при цьому не брала участі у веденні домашнього господарства, під час сварки, маючи на меті припинити в подальшому виконання обов`язків по догляду за хворою співмешканкою, які він уважав надто обтяжливими для себе, діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті потерпілій з особливою жорстокістю, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є особою похилого віку та не буде захищатись в силу свого віку та незадовільного стану здоров`я, стягнув останню за волосся на підлогу із ліжка, на якому вона лежала, та, усвідомлюючи, що завдає потерпілій особливих фізичних страждань та нестерпного болю, убив потерпілу, нанісши їй не менше вісімдесяти восьми ударів кулаками та ногами по тілу та голові. Внаслідок нанесених ударів, ОСОБА_8 отримала чисельні тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, при цьому тілесні ушкодження у виді тупої травми грудної клітини, чисельних переломів ребер, забою легень, які ускладнились розвитком плевропульмонального шоку призвели до смерті потерпілої ОСОБА_8 , яка настала близько 03:00 09 грудня 2022 року.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо нього в суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї позиції зазначає про неправильну кваліфікацію його дій за ст. 115 КК, оскільки, як він стверджує, умислу на вбивство співмешканки ОСОБА_8 в нього не було, він лише її побив під час сварки, після чого остання плакала і її смерть наступила близько 03:00, що спростовує висновок суду про умисел на вбивство.

На думку ОСОБА_6 , в суді не здобуто доказів, які б підтверджували, що його співмешканка після побиття відчувала додаткові страждання до настання її смерті.

На підставі вищезазначеного, заперечує встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження.

Позиції інших учасників судового провадження

На касаційну скаргу засудженого заперечень не надходило.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи, наведені в касаційній скарзі, прокурор ОСОБА_5 заперечилапроти її задоволення, просила оскаржувані судові рішення залишити без зміни.

Мотиви Суду

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Він є судом права, а не факту і під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є: істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Тобто, касаційний суд не перевіряє вироки щодо неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з кваліфікацією його дій за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК. При цьому, обґрунтовуючи свої доводи, посилається, в тому числі, на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК, не підлягають. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку, згідно зі ст. 409 КПК.

Разом із тим під час перегляду оскаржуваних судових рішень судом касаційної інстанції не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст.115 КК.

Відповідно до вимог ст. 370 КПКсудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами статей 370, 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину (п. 4 ч. 2 ст. 115 КК), належним чином умотивовані дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 420 КПК.

Мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на показання обвинуваченого та свідків, зміст яких докладно відобразив у вироку.

Також суд першої інстанції врахував наявні письмові докази, зокрема дані: протоколу огляду місця події, протоколу огляду трупа, висновків судово - медичних експертиз від 31 січня 2023 року № 208, від 01 лютого 2023 року №208-А, протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 з додатками до нього, а також інші докази, детально викладені у вироку.

Даючи оцінку вищенаведеним доказам, місцевий суд визнав їх належними й допустимими, такими, що в сукупності підтверджують, визначені ст. 91 КПК, обставини, які підлягають доказуванню, не містять суперечностей, доповнюють один одного, та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження за скаргою прокурора, який просив скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій за ч. 1 ст. 115 КК, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК і призначити йому покарання за цією нормою у виді позбавлення волі на строк 14 років, скасував вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 та призначеного покарання, та ухвалив в цій частині новий вирок, яким визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику у справах проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань, а також врахував дослідженні під час апеляційного розгляду докази та дійшов висновку, що у діях обвинуваченого наявний умисел на вчинення вбивства з особливою жорстокістю.

Апеляційний суд констатував, що факт спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників провадження не оспорювався, зокрема і самим обвинуваченим, тому доводи касаційної скарги засудженого про те, що в нього не було умислу на вбивство співмешканки, Суд уважає безпідставними.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події з додатками від 09 грудня 2022 року у будинку за місцем проживання обвинуваченого було виявлено труп ОСОБА_8 з чисельними синцями та гематомами на тілі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 31 січня 2023 року № 208 та додаткової судово-медичної експертизи від 01 лютого 2023 року № 208-А ОСОБА_8 були спричинені численні тяжкі тілесні ушкодження у виді синців, саден, крововиливів, а також переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер справа та 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври, що потягли за собою смерть потерпілої. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися не менш, ніж від вісімдесяти восьми точок прикладання сили. Враховуючи значну руйнацію грудної клітини (чисельні переломи ребер справа та зліва) травматизацію плеври (місце, де розташовані багаточисельні больові рецептори), безпосередню причину смерті експерт вважає, що потерпіла після заподіяння їй тілесних ушкоджень могла відчувати особливий біль.

Тілесні ушкодження у виді саден, що розташовані на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з розповсюдженням на тил кисті, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя з розповсюдженням на тил кисті, могли утворитися при її самозахисті.

Таким чином, апеляційний суд ствердив, що кількість, характер і локалізація заподіяних ОСОБА_8 тілесних ушкоджень переконливо свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на заподіяння потерпілій смерті з особливою жорстокістю.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що потерпіла була притомною, не перебувала в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, захищалася в процесі тривалого заподіяння їй тілесних ушкоджень, на що вказують наявні на її передпліччях характерні для самозахисту тілесні ушкодження.

Позбавляючи потерпілу життя, обвинувачений усвідомлював, що завдає їй особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень. Така кількість тілесних ушкоджень спричинила потерпілій додаткові фізичні страждання, які були надмірними (зайвими) для досягнення злочинного наслідку у виді позбавлення її життя.

Колегія суддів касаційного суду вважає умотивованим та правильним наведений висновок апеляційного суду про наявність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки умисного вбивства - вчиненогоз особливою жорстокістю. Адже при кваліфікації умисного вбивства за ознакою вчинення його з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст. 115 КК) слід мати на увазі, що законом особлива жорстокість пов`язується зі способом позбавлення людини життя та іншими обставинами, які свідчать про проявлення винним особливої жорстокості.

Повертаючись до матеріалів провадження, Верховний Суд звертає увагу, що ОСОБА_6 08 грудня 2022 року близько 21:00, під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку з незадовільним станом здоров`я, діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті останній, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи, що ОСОБА_8 не буде захищатись, стягнув останню за волосся на підлогу із ліжка, на якому вона лежала та наніс їй не менше вісімдесяти восьми ударів кулаками рук та ногами по тілу та голові потерпілої. Тілесні ушкодження у виді: тупої травми грудної клітини, чисельних переломів ребер, забою легень, які ускладнились розвитком плевропульмонального шоку призвели до смерті потерпілої ОСОБА_8 , яка настала близько 03:00 09 грудня 2022 року.

Тобто, за обставин цієї справи, спосіб позбавлення життя потерпілої (шляхом пошкодження внутрішніх органів) з урахуванням того, що під час та одразу після заподіяння ушкоджень вона була жива, вказує на те, що своїми діями засуджений заподіяв потерпілій особливих мук та страждань, як установлено експертизами від 31 січня 2023 року № 208 та від 01 лютого 2023 року № 208-А, що є ознаками особливої жорстокості.

Отже, у цій справі апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність особливої жорстокості в діях засудженого ОСОБА_6 , виходячи зі способу позбавлення життя потерпілої, механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень.Підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_6 , про що ставить питання в касаційній скарзі засуджений, відсутні.

На думку колегії суддів, призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 115 КК, є законним, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації, справедливості та співмірності, є необхідним і достатнім для виправлення винного й попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок апеляційного суду достатньо вмотивований та відповідає вимогам статей 370, 374, 407, 420 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для скасування судовихрішень, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення касаційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 18 квітня 2023 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3