Справа № 461/1922/24
Провадження № 1-кс/461/1487/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, у якій просить зобов`язати уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 26.02.2024 року.

Свої доводи мотивує тим, що 26.02.2024 року ним було подано до Львівської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій просить внести відомості в ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Проте, станом на день звернення з даною скаргою, жодного рішення про реєстрацію заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань отримано не було. У зв`язку з вищевикладеним, просить скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав.

Представник суб`єкта оскарження - прокурор ОСОБА_4 пояснив, що 28.02.2024 до Львівської обласної прокуратури надійшло повідомлення ОСОБА_3 щодо можливого завідомо неправдивого висновку комплексної судової інженерно-еколого-лісогосподарської експертизи № 631 -Е, призначеної у кримінальному провадженні № 0000301 від 18.03.2020. За результатами розгляду вищевказаного повідомлення, 01.03.2024 останнє у відповідності до вимог ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України, скеровано за належністю, для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові. Вважає, що направлення заяви до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду такої заяви не суперечить положенням ст.ст. 214, 216, 218 КПК України і вказана обставина спростовує факт здійснення заявленої скаржником бездіяльності, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення, дослідивши скаргу та документи, які долучені до неї, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 28.02.2024 до Львівської обласної прокуратури надійшло повідомлення ОСОБА_3 щодо можливого завідомо неправдивого висновку комплексної судової інженерно-еколого-лісогосподарської експертизи № 631-Е, призначеної у кримінальному провадженні № 0000301 від 18.03.2020.

За результатами розгляду вищевказаного повідомлення, 01.03.2024 вказане повідомлення, у відповідності до вимог ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України, скеровано за належністю, для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про що листом від 01.03.2024 № 31/2-239вих-24 повідомлено заявника.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 ст.214 КПК України та ст.2 КК України, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Суд звертає увагу на те, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається зі змісту поданої до Львівської обласної прокуратури заяви, заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про факт вчинення кримінального правопорушення; доводи заявника викладені у формі припущень і зводяться, зокрема, до незгоди заявника з отриманим в ході досудового розслідування висновком експертизи, власної оцінки заявником потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні, що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, з врахуванням наведеного, вважаю подану заяву такою, що не відповідає вимогам п.4 ст.5 ст.214 КПК України та нормам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, через відсутність конкретних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, як було встановлено суддею, за результатами розгляду вищевказаного повідомлення, 01.03.2024 останнє, у відповідності до вимог ст. 214, ч. 4 ст. 216 КПК України, скеровано за належністю, для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про що листом від 01.03.2024 № 31/2-239вих-24 повідомлено заявника.

Відтак, направлення заяви до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду такої заяви не суперечить положенням ст.ст. 214, 216, 218 КПК України і вказана обставина спростовує факт здійснення заявленої скаржником бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1