Справа № 163/770/24
Провадження № 1-кп/163/110/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000053 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Забужжя Ковельського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, непрацюючої, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 близько 18:00 години 15 лютого 2024 року, перебуваючи в лісовому масиві між селами Локутки та Вербівка Ковельського району Волинської області, під час словесного конфлікту, що раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а саме: із силою штовхнув руками останнього, після чого потерпілий впав спиною на ґрунтову поверхню, а ОСОБА_5 заскочивши на нього наніс удар коліном в ділянку правого плеча, притиснувши ОСОБА_4 до землі, в результаті чого заподіяв ньому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалості розладу здоров`я, так як для їх лікування потрібен час більше 21-ї доби. В подальшому ОСОБА_5 , сидячи на потерпілому наніс п`ять ударів правою рукою стиснутою в кулак у ділянку обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив ньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я..

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та заявив, що не оспорює і визнає доведеними час, місце, спосіб, мотив вчинення ним злочину та фактичні обставини обвинувачення, а його показання відповідають змісту обвинувального акта.

Потерпілий ОСОБА_4 , вказав на відсутність до обвинуваченого претензій майнового та немайнового характеру, при обранні йому міри покарання поклався на розсуд суду.

За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_5 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КПК України, але спричинили тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинений ОСОБА_5 злочин відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Також суд враховує позиції прокурора, який вважав, що виправлення і пере-виховання обвинуваченого з огляду на конкретні обставини вчинення ним злочину та його характеру можливе без ізоляції від суспільства та просив призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі із можливістю застосування ст.75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- медичну картку стаціонарного хворого №8295 на ім`я ОСОБА_4 , яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1