Справа № 201/3760/24
Провадження № 1кс/201/1260/2024
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2024 року м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за №0000867 від 23.03.2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.03.2022 перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності,державній, економічній чи інформаційній безпеці України, здійснивши перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вступив до збройного формування - 4-та окрема мотострілецька бригада (4 омсбр, в/ч НОМЕР_1 ) т.зв. «ЛНР».

28.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Так, санкції статей, за якими підозрюється ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться:

Трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21333884).

Відповідно до листа ТСЦ №1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області №31/27-1452-908 від 23.03.2024 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані такі транспортні засоби:

ВАЗ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 1996, колір бежевий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 04.04.2006.

Вищезазначене майно не відноситься до переліку майна, що відповідно до ч. 3 ст. 59 КК України не підлягає конфіскації.

За зазначених обставин, з урахуванням положень ст. 170 КПК України, вищезазначене майно підлягає арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000867, внесеному до ЄРДР 23.03.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

28.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Доведено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться:

- трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21333884).

Відповідно до листа ТСЦ №1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області №31/27-1452-908 від 23.03.2024 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані такі транспортні засоби:

- ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 1996, колір бежевий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 04.04.2006.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкціями ч. ч. 1, 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_5 , окрім іншого передбачають додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме на:

- трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21333884);

- ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 1996, колір бежевий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 04.04.2006 з позбавленням права користування, володіння та розпорядження вищезазначеним майном.

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1