Справа № 202/4868/24
Провадження № 1-кс/202/4244/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспортну СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000345 від 12.04.2024 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_6 ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку п.5 ч.1 ст.303 КПК України із скаргою на постанову старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспортну СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000345 від 12.04.2024 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, в якій просить: скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспортну СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27.05.2024 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000345 від 12.04.2024 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспортну СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0000345 в якості потерпілої.

В обґрунтування скарги зазначає, що ОСОБА_7 , який проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , 12.04.2024 року о 14.20 год. втратив контроль над керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини праворуч, де допустив наїзд в дерево, внаслідок чого загинув на місці ДТП.

Заявник ОСОБА_8 являється матір`ю загиблого ОСОБА_7 , а тому остання має бути визнана у кримінальному провадженні потерпілою.

Так, 23.05.2024 року адвокат ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспортну СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 з заявою про визнання ОСОБА_6 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000345.

Проте, постановою старшого слідчого від 27.05.2024 року ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000345. Відмова старшим слідчим обґрунтована тим, що перевіряється версія щодо порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху України, які можуть бути у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Представник заявника вважає постанову старшого слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 передчасною та такою, що позбавляє останню бути учасником кримінального провадження та реалізувати свої права надані їй положеннями КПК України, оскільки оскаржувана постанова містить виключно особисті припущення слідчого, оскільки останньою стверджується факт відсутності доказів на підтвердження вини саме загиблого ОСОБА_7 , який в свою чергу, станом на момент прийняття постанови не набув статусу підозрюваного щодо якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру, але його не повідомлено у зв`язку зі смертю.

Представник заявника вважає, що оскаржувана постанова слідчого ґрунтується лише на припущеннях про вину ОСОБА_9 в ДТП та перебування його в стані алкогольного сп`яніння. При тому відсутні докази на підтвердження його вини, а тому мати може бути визнана потерпілою.

ОСОБА_6 підтримала позицію представника та пояснила, що вона не заперечує, що її син ОСОБА_7 перебував за кермом транспортного засобу на момент ДТП я. але вона не визнає, що син перебував в стані алкогольного сп`яніння , тому що він не зловживав алкогольними напитками і вона незадовго до ДТП спілкувалась з ним і він не був в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що його вина не доведена, а тому у слідчого немає підстав відмовити в визнанні її потерпілою .

Слідча в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови про визнання потерпілою ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні. Зазначила, що син заявниці - ОСОБА_7 є особою, який керував транспортним засобом, що підтверджено показаннями свідків та висновком судово-медичної експертизи, при його дослідженні було виявлено наявність алкогольного сп`яніння. По справі ще не проведена судово автотехнічна експертиза, яка саме надасть остаточний висновок про наявність в його діях чи відсутність складу кримінального правопорушення. Тому постанову про відмову вважає обґрунтованою та просить відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доводи заявника, її представника та слідчого, дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги із наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.303 КПК України визначений імперативний перелік рішень, дій та бездіяльності дізнавача, слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження.

Безпосередньо п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає рішення прокурора,слідчого дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою,якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 110 КПК України, процесуальні рішення дізнавача, слідчого та прокурора приймається у формі постанови.

Це ж узгоджується із положеннями ч. 5 ст. 55 КПК України, відповідно до якої на уповноважену особу органу досудового розслідування чи прокурора покладається обов`язок винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, із аналізу зазначених законодавчих норм встановлено, що предметом оскарження за п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК має бути процесуальне рішення уповноваженої особи: слідчого, дізнавача чи прокурора, викладені в мотивованій постанові.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Із матеріалів кримінального провадження було встановлено, що 12.04.2024 року було відкрите кримінальне провадження № 000345 за ознаками ст.286 ч.3 КК України.

Із викладених обставин кримінального правопорушення встановлено, що 12.04.2024 о 14.40 водій ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом SHKODA OCTAVIA , рухаючись по автодорозі між с.Просяна та с.Великомихайлівка , втратив контроль над керуванням автомобілем , виїхав за межі проїзної частини праворуч де допустив наїзд на дерево. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_11 загинули, а пасажир ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження.

ОСОБА_3 є матір`ю загиблого в ДТП ОСОБА_7 та звернулась із заявою про визнання її потерпілою.

Відповідно до висновку СМЕ №337с встановлено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у концентрації 2,89 проміле у крові та 3,27 проміле у сечі, що відповідає стосовно живих осіб стльному ступнею алкогольного сп`яніння .

02.05.2024 року постановою слідчого від 02.05.2024 року кримінальне правопорушення перекваліфіковане на ч.3 ст.286-1 КК України, та внесені зміни до ЄРДР щодо перекваліфікації.

27.05.2024року слідчим ОСОБА_13 винесена постанова про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , яка оскаржується заявницею.

Ознайомившись з постановою слідчого про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 від 27.05.2024 року слідчий суддя приходить до висновку, що вона постановлена уповноваженим слідчим, складена у відповідності з вимогами ст.110 КПК України,в ній зазначені мотиви прийняття такого рішення.

А саме, слідчим зазначено, що син ОСОБА_3 є особою, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вчинив наїзд на дерево внаслідок чого сталась ДТП. В ДТП загинули сам водій ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_11 , а пасажир ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження. На час звернення із заявою слідчим перевіряється версія щодо порушення водієм Яковенком правил дорожнього руху , які можуть перебувати в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та його наслідками.

На підставі досліджених доказів слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Так, відповідно до диспозиції ч.3 ст.286-1 КПК України суть кримінального правопорушення полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Суб`єктом зазначеного кримінального правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у стані, в тому числі алкогольного сп`яніння.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що син ОСОБА_3 ОСОБА_14 керував транспортним засобом на момент ДТП і відповідно до висновків СМЕ встановлено, що на момент ДТП він перебував в стані алкогольного сп`яніння, що робить його суб`єктом правопорушення.

Але ж для встановлення в його діях складу кримінального правопорушення необхідно встановити чи були ним порушенні правила безпеки дорожнього руху, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП та негативними наслідками у вигляді смерті одного пасажира та завданні іншому пасажиру тілесних ушкоджень, що на тепер перевіряється органом досудового розслідування .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.07.2004 року « Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», яка є діючою, встановлено, що не можуть бути визнані потерпілими особи, які постраждали від злочину, вчиненого ними ж самими.

Таким чином, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого відділу розслідування у сфері транспортну СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000345 від 12.04.2024 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1