КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та потерпілою ОСОБА_7 , кримінальне провадження № 0002860 стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 152 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1145/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Категорія: ч. 3 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_1

правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що 28.09.2020 року приблизно об 11 год. 05 хв. ОСОБА_10 зустрівся із раніше знайомою неповнолітньою ОСОБА_7 . В подальшому у невстановленому місці у невстановлений час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на зґвалтування, тобто вчинення проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_10 під приводом спільного вживання алкогольних напоїв повів неповнолітню ОСОБА_7 до лісополоси, що розташована поряд за адресою: м Київ, вул. Виговського, 13 .

В подальшому приблизно о 13 год. 30 хв. 28.09.2020 року, знаходячись на території лісополоси, що розташована поряд з адресою: м Київ, вул. Виговського, 13 , після вживання спиртних напоїв, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, потягнув за руки та волосся неповнолітню ОСОБА_7 , після чого примусово роздягнув останню та наказав лягти на землю, при цьому, з метою подолання опору, погрожуючи застосуванням фізичної сили та розправою над нею. Після цього ОСОБА_10 , всупереч відмови неповнолітньої ОСОБА_7 вступити з ним у статевий зв`язок, застосував до неї насильство, почав душити останню, та вступив з нею в статевий зв`язок природнім способом, тим самим зґвалтував неповнолітню.

Крім цього, 28.09.2020 року приблизно о 14 год. 05 хв. у ОСОБА_10 , на території лісополоси, що розташована за адресою: м Київ, вул. Виговського, 13 , після зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7 , виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме електронної книги марки «Роcketbook», білого кольору, яка належала останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 28.09.2020 року приблизно о 14 год. 05 хв., знаходячись на території лісополоси, що розташована за адресою: м Київ, вул. Виговського, 13 , ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв з землі електронну книгу марки «Роcketbook», що належить ОСОБА_7 , вартістю 2 225 грн., після чого таємно викрав вказану електронну книгу, чим спричинив неповнолітній ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 225 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду, зазначених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_10 і закрити кримінальне провадження, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 3 ст. 152 КК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що визначальними і належними доказами, які можуть дати підстави для винесення обвинувального вироку по такій категорії справ як зґвалтування, є: наявність висновків судово-медичних експертів, які підтверджують факт наявності дій особи, сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оргальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, ДНК експертизи чи інші експертизи, які можуть вказати, що саме обвинувачений здійснив такі дії. Також доказами можуть бути відповідні медичні довідки, які підтверджують факт проникнення в тіло потерпілої з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета. При цьому показання потерпілої сторони, у разі повідомлення правоохоронним органам про зґвалтування, мають підтверджуватися такими висновками судово-медичних експертів, висновками ДНК експертиз чи медичними довідками. Лише одні показання потерпілої сторони про зґвалтування не можуть бути підставою для визнання особи винною у вчиненні такого кримінального правопорушення, як зґвалтування, оскільки кожну людину можна піддати кримінальному переслідуванню за заявою потерпілої сторони у зґвалтуванні.

Таким чином, кожний доказ мав бути оцінений судом першої інстанції з точки зору належності, допустимості, достовірності, що фактично було проігноровано, а суд лише навів перелік доказів, які містяться у матеріалах справи та які подавалися стороною обвинувачення, та зазначив, що вони покладені в основу обвинувального вироку.

Між тим, у матеріалах справи містяться наступні письмові докази, які спростовують подію кримінального правопорушення та вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України:

- висновки експерта № 042/1-968-2020 та № 092-14-2020, складені експертом Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , у підсумковій частині кожного з яких зазначено, що при судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члену та зрізаного з лобка волосся ОСОБА_10 кров, слина, клітини слизових оболонок піхви та ротової порожнини не знайдені. Досліджуючи та надаючи їм оцінку суд першої інстанції мав перш за все встановити чи відбулося проникнення в тіло потерпілої (а не просто послатися у вироку). З даних письмових доказів не вбачається, що відбулося проникнення в тіло потерпілої ОСОБА_7 , тобто згвалтування;

- висновок експерта № 042/1-962-2020 щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , їх кількості, локалізації, ступеню тяжкості та часу утворення. Разом з тим, органом досудового розслідування поставлено питання щодо наявності тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 , але відсутнє питання щодо можливості самонанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що ставить під сумнів об`єктивність даного висновку експерта, враховуючи психічний стан потерпілої. Також у ньому відсутні відомості щодо дослідження та надання відповідей на питання 4 та 5, а саме: чи є на тілі в ОСОБА_7 тілесні ушкодження характерні для статевих зносин неприроднім або природнім способом та чи могли тілесні ушкодження у ОСОБА_13 утворитися від дії статевого чоловічого органу, який їх час утворення. Згідно ж підсумків цього висновку, у ОСОБА_7 відсутні будь-які ушкодження статевих органів. Огляд ОСОБА_7 проводився експертом о 09 год. 28 хв. 29.09.2020 року, а тому встановлені експертом пошкодження у ОСОБА_7 не могли утворитися в період з 13 год. 30 хв. до 15 год. 00 хв. 28.09.2020 року. Що стосується синців в проекції зовнішнього сегменту лівої молочної залози, на боковій поверхні шиї справа у нижній третині, які за давністю можуть відповідати строку 12-24 години на момент огляду, то часовий відрізок дуже значний, оскільки охоплює час з 07 год. 28 хв. 28.09.2020 року по 09 год. 28 хв. 29.09.2020 року. За цей час потерпіла могла отримати будь-де ці тілесні ушкодження, а тому неможливо стверджувати, що саме ОСОБА_10 наніс їх потерпілій. Враховуючи це, а також пояснення потерпілої ОСОБА_7 судовому експерту про те, що у неї був статевий акт із знайомим декілька днів назад, що остання підтвердила і в судовому засіданні, та маючи таку велику кількість тілесних ушкоджень, то можна припустити, що ОСОБА_10 не наносив їй ніяких тілесних ушкоджень, що узгоджується із показаннями обвинуваченого в суді першої інстанції. У підсумках же зазначено - будь-яких ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів ОСОБА_7 на момент огляду не виявлено; цілісність дівочої пліви не порушено, форма і будова її дозволяють здійснення статевого акту без порушення цілісності дівочої пліви. Також експерт зазначив, що при судово-імунологічному дослідженні в мазках з вмістом піхви громадянки ОСОБА_7 виявлена сперма. Тому даний висновок спростовує подію кримінального правопорушення - зґвалтування та вину ОСОБА_10 ;

- висновок експерта № 082-784-2020, складений судово-медичним експертом-імунологом, згідно якого в мазках з вмістом піхви громадянки ОСОБА_7 виявлено сперму;

- висновок експерта № 101-49-2020, складений судово-медичним експертом-імунологом ОСОБА_14 , на вирішення якого слідчим поставлено питання: чи може сперма, виявлена на тампоні, належати ОСОБА_10 .? У підсумках експертом ОСОБА_14 зазначено, що при досліджені тампону з вмістом передвір`я піхви ОСОБА_7 встановлений генотип особи жіночої генетичної статті. Виявити присутність біологічного матеріалу особи чоловічої генетичної статі не вдалося, що може бути пов`язано із значним ступенем деградації ДНК під впливом зовнішніх факторів, з присутністю інгібіторів реакції ампліфікації, а також недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Таким чином, апелянт вважає, що можна стверджувати, що виявлена у піхві ОСОБА_7 сперма не належить ОСОБА_10 . Наявність сперми, яку вилучив експерт, узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що у неї за декілька днів до подій був статевий акт зі знайомим, якому і належить цей біологічний матеріал.

Вищенаведені висновки судових експертиз спростовують вину ОСОБА_10 , а не навпаки, як зазначив про те у вироку суд. У вказаних письмових доказах відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 КК України.

Що стосується висновків експерта № СЕ-19/111-20/48229-Б від 15.01.2021 року та № СЕ-19/111-20/51888-Б від 21.01.2021 року, то поставлені у них запитання та надані на них відповіді не стосуються ознак кримінального правопорушення, визначеного ст. 152 КК України (щодо проникнення в тіло потерпілої). Крім того, сторона захисту вважає, і про це заявляла в суді першої інстанції, що органом досудового розслідування при призначенні та проведенні даних експертиз були порушені права ОСОБА_10 , а саме: органом досудового розслідування було залучено експерта ОСОБА_15 , проте, ОСОБА_10 не роз`яснено право на відвід та не надано можливості такий відвід заявити.

Також не можна вважати, що висновки експерта є правильними, а судовий експерт був незалежним, оскільки слідчий і експерт відносяться до однієї і тієї ж структури - Міністерства внутрішніх справ, а тому наявна очевидна службова чи відомча залежність експерта від органу досудового розслідування.

ОСОБА_10 не повідомлявся про призначення судових експертиз, йому не було надано можливості брати участь при їх проведенні, таким чином, його було позбавлено права ставити запитання, вносити зауваження, чи користуватися іншими правами, він був позбавлений можливості особисто перевірити, які саме речі були надані експерту для проведення дослідження та інше.

Також відсутні відомості про те, що судовий експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (як це передбачено ч. 3 ст. 223 КПК Укрваїни).

Зазначені обставини дають підстави визнати висновки експерта ОСОБА_15 № СЕ-19/111-20/48229-Б від 15.01.2021 року та № СЕ-19/111-20/51888-Б від 21.01.2021 року недопустимими доказами, які отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини та не можуть бути покладені в основу вироку.

Інші експертизи у справі є неналежними доказами, оскільки не мають відношення до встановлення чи спростування факту зґвалтування.

Щодо висновку судово-психіатричної експертизи від 19.01.2021 року № 28, на який послався суд у своєму вироку, зазначає, що Київський міський центр судово-психіатричної експертизи виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), яким проводилась дана експертиза, є комунальною установою та підпорядковується органу місцевого самоврядування і не є державною спеціалізованою установою, а ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням такого характеру експертиз.

Крім того, в описовій частині висновку зазначено наступне, що «потерпіла схильна до брехні. Потерпіла має порушення мислення та особистої сфери по шизофренічному типу. Потерпіла виявила схильність «до облудності», тобто до брехні». При цьому судовим експертам потерпіла повідомила, що статевий акт з ОСОБА_10 тривав 2 хвилини, а в судовому засіданні стверджувала, що статевий акт з ОСОБА_10 відбувався більше 10 хвилин. А також в ньому зазначені інші факти, які характеризують потерпілу та визначають її психічні захворювання, які можуть впливати на розуміння та сприйняття того, що коїться навколо з нею чи навколо неї. Однак суд у вироку зазначив, що потерпіла надала логічні та послідовні показання, з чим сторона захисту не погоджується.

Що стосується інших доказів, які зазначені у вироку, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.09.2020 року, протокол огляду місця події від 29.09.2020 року, протокол огляду місця події від 30.09.2020 року, протокол огляду місця події від 28.09.2020 року, постанова про визнання предмету речовими доказами від 30.09.2020 року, постанова про визнання предмету речовими доказами від 29.09.2020 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2020 року, відповідь № 1110 від 09.10.2020 року КНП Вишгородської центральної районної лікарні, протокол огляду від 30.09.2020 року, протокол затримання особи від 28.09.2020 року, протокол освідування особи від 29.09.2020 року, висновок судово-психіатричного експерта № 569 від 20.01.2021 року, постанова про визнання предметів речовими доказами від 10.10.2020 року, оптичний диск із відеозаписом подій від 28.09.2020 року, постанова про визнання предмету речовим доказом від 10.10.2020 року, оптичний диск із відеозаписом подій від 28.09.2020 року, постанова про визнання предмету речовим доказом від 17.02.2021 року, оптичний диск з фотографіями потерпілої ОСОБА_7 , постанова про визнання предметів речовими доказами від 16.02.2021 року, то вказані докази не містять в собі встановлення вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а інформацію, яку містять ці докази, частково підтверджував ОСОБА_10 у своїх показаннях.

Враховуючи зазначені обставини, висновки суду про наявність події кримінального правопорушення та вини ОСОБА_10 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відхилення судом показань обвинуваченого ОСОБА_10 неаргументоване, вбачається упереджене ставлення до нього, як до учасника процесу. Також є незрозумілим з чого суд виходив, зазначаючи, що показання ОСОБА_10 є непослідовними та такими, які направлені на уникнення кримінальної відповідальності. При цьому суд першої інстанції, зазначаючи у вироку про те, що показання ОСОБА_10 є непослідовними та протирічивими між собою, а також такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, проте не зазначає в чому саме це виражається, як відсутнє аргументування й про те, що його показання суперечать матеріалам кримінального провадження.

Захисник вказує, що ОСОБА_10 , за визначеним порядком дослідження доказів, надавав показання один раз після надання показань потерпілою, дослідження письмових доказів та допиту свідка ОСОБА_16 Його показання є логічними, змістовними та узгоджуються з іншими доказами, такими як судові експертизи. Він вказав коли та за яких обставин познайомився з потерпілою та що він робив 28.09.2020 року. Визнав вину у крадіжці електронної книжки, яка належить потерплій ОСОБА_7 Зґвалтування заперечував, наводив свої аргументи, у потерпілої запитував які саме в нього на тілі татуювання та інші важливі питання, які стосуються справи. ОСОБА_10 зазначав, що йому було відомо, що потерпілій більше 19 років. Він навіть не припускав, що їй може бути менше 18 років, оскільки вона виглядала старшою та на його запитання відповіла, що їй більше 19 років, наголосивши йому та свідку ОСОБА_16 , що в магазині їй продають цигарки та алкогольні напої. Про те, що потерпілій більше 19 років зазначив і свідок ОСОБА_16 , проте суд першої інстанції у вироку зазначив інші відомості. При цьому під час допиту свідка на нього здійснювався тиск, суд постійно без причин робив свідку зауваження, ставив одні і ті ж запитання з різною інтонацією.

Показання ОСОБА_10 є істотними та впливають на висновки суду, оскільки інших учасників безпосередніх подій 28.09.2020 року, крім нього та потерпілої, не має, а тому суд мав належним чином вказати у вироку, чому проігнорував показання обвинуваченого та чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Викладені у вироку суду висновки містять істотні суперечності.

Крім того, суд упереджено ставився до ОСОБА_10 та з самого початку розгляду справи мав обвинувальний ухил, про що свідчить наступне: судом не приймалися та протиправно відхилено документи (характеризуючі дані) при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою, які захисник намагався подати; не прийнято до уваги та ніяк не відображено в ухвалі від 14.06.2021 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну йому запобіжного заходу, проте мав би хоча б відобразити його у рішенні про продовження запобіжного заходу; при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу 14.06.2021 року суддя перебувала у нарадчій кімнаті лише 1 хвилину 18 секунд, а винесена ухвала викладена на двох сторінках, тому написати її за такий короткий час неможливо; при розгляді питання щодо запобіжного заходу 05.05.2022 року суд відмовився розглядати заяву про взяття обвинуваченого на поруки, яка подана керівником громадських організацій « Вікінг імені Володимира Великого » та «Вікінг імені Олександра Музичко». Вказані порушення, на думку захисника, є істотними.

Отже, на підставі вищенаведених обставин, апелянт вважає, що в даному кримінальному провадженні не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти апеляційної скарги, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, в межах заявленого стороною захисту клопотання, яке задоволено частково, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинених щодо неповнолітньої особи, а також у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що відповідає юридичній кваліфікації діянь ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому, оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, в апеляційній скарзі не заперечуються, тому судом апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Що стосується доводів сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, то вони були перевірені у судовому засіданні. Проте, ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Так, на наявність в діях ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме - його винуватість у згвалтуванні неповнолітньої ОСОБА_7 , вказують, зокрема, такі докази:

- показання потерпілої ОСОБА_7 , надані в суді першої інстанції про те, що 29.09.2020 року приблизно з 13-00 год. по 13-30 год. вона разом з обвинуваченим, з яким вони познайомились за два тижні до цього, прийшли на вул. М. Гречка. Зайшли в магазин «АТБ», купили алкоголь та пішли до лісополоси на галявину, де сиділи вдвох, випивали, розмовляли. Це було десь хвилин 40. Обвинувачений намагався погладити її по коліну, обійняти. На вулиці було тепло і вона зняла куртку та залишилась в кофті і брюках. Вона випила пляшку пива, а обвинувачений - наче дві пляшки, курили цигарки. Обвинувачений почав її душити за шию та вчиняти дії сексуального характеру, але вона відмовлялась і говорила обвинуваченому, щоб він припинив, але обвинувачений пригрозив їй і сказав, що вдарить її головою об дерево, на що вона злякалась і припинила супротив обвинуваченому. Він взяв її за волосся та відтягнув у кущі і поклав на землю. Вона відштовхувала обвинуваченого. Він зняв штани та проник в неї, вона говорила що не хоче, що вона не буде, що не потрібно цього робити. Потім обвинуваченому зателефонував телефон і він пішов розмовляти, а їй сказав залишатись на місці, але вона швидко вдяглась і пішла з місця. В кармані не знайшла електронної книги «Rocketbook». Відійшовши подалі від місця злочину, зателефонувала в поліцію;

- показання свідка ОСОБА_16 , який, будучи допитаним в суді першої інстанції, зазначив, що вони з обвинуваченим друзі. В 2020 році, в жовтні чи листопаді, точно не пам`ятає, десь з 11 год. по 15 год., вони сиділи з обвинуваченим, відпочивали, на вул. М. Гречка, він вживав віскі, а обвинувачений пив пиво. До них підійшла потерпіла, щоб познайомитись, та почала спілкуватись. Спілкувались на різні теми, потерпіла розповідала про себе, що вчора добре погуляла, що їй продають алкоголь, про свій вік сказала, що їй більше 17 років. Потерпіла пила сок. Спілкувалися приблизно години дві чи дві з половиною;

- дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.09.2020 року, згідно якого, ОСОБА_17 заявила, що 28.09.2020 року приблизно в період з 13 год. 50 хв. по 15 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Виговського, 13 , в лісополосі, невстановлена особа на імя ОСОБА_18 , 1969 року народження, зґвалтував її неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 2003 року народження;

- дані протоколу огляду місця події від 29.09.2020 року, відповідно до якого, в приміщенні Подільського УП ГУНП в м. Києві в службовому кабінеті потерпіла ОСОБА_7 , в присутності законного представника ОСОБА_17 , психолога та понятих, віддала свої речі, в яких була при вчиненні відносно неї кримінального правопорушення. Куртка пошкоджена в області кишені, штани мають пошкодження в області застібки - блискавки. Речі вилучені та поміщені до спеціального пакету та опечатані;

- дані протоколу огляду місця події від 30.09.2020 року, за яким, у ОСОБА_10 було вилучено труси чоловічі чорного кольору, які він добровільно надав слідчому в присутності понятих та захисника, котрі поміщені в спеціальний пакет та опечатані;

- дані протоколу огляду місця події від 28.09.2020 року, згідно якого, в період часу з 17 год. 30 хв. до 17 год. 45 хв. оглянута ділянка місцевості за адресою: м. Київ, вул. Виговського, 13, неподалік підприємства «Київська правда», де виявлена галявина вкрита сухою травою. У траві виявлено та вилучено дві металеві пляшки з під пива, скляну пляшку з під сидру, потушене багаття, в якому виявлено один недопалок цигарки, неподалік від багаття - три недопалки цигарок. Дані предмети вилучені та поміщені до спецпакетів;

- речові докази у провадженні, якими, згідно постанов слідчого від 29.09.2020 року, 30.09.2020 року та 17.02.2021 року, визнано: труси чорного кольору; металеві бляшанки, скляну пляшку, куртку бордового кольору, яка має пошкодження в області кишені, марки «Нехт», на блискавці; сіро-фіолетову кофту в полоску шерстяну; бордову футболку; бордові джинси зі зламаною блискавкою; чорні труси; зразки букальних епітеліїв, та передано на зберігання у камеру схову Подільського УП ГУНП у м Києві;

- дані карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1090 від 28.09.2020 року, згідно якої, за адресою: м. Київ, вул. М. Гречка, біля заправки «КЛО» оглянуто потерпілу ОСОБА_7 , у якої виявлені ушкодження, біль та печіння в області статевих органів, гостра реакція на стрес, садно лівої грудної залози 8х7 см;

- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2020 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 , 2003 р.н., впізнала на фото № 2 особу на ім`я ОСОБА_18 , який 28.09.2020 року в лісополосі по вул. Виговського, 13 в м. Києві згвалтував її, при цьому душив за шию та стискав за груди. На фото № 2, згідно додатку до протоколу, зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- дані листа (відповіді) № 1110 від 09.10.2020 року КНП Вишгородської центральної районної лікарні про те, що потерпіла ОСОБА_7 у 2020 році зверталась за медичною допомогою до лікаря психіатра;

- дані протоколу огляду від 30.09.2020 року, в ході якого оглянуто речі потерпілої ОСОБА_7 , які мають пошкодження;

- дані протоколу затримання особи від 28.08.2020 року, за яким ОСОБА_10 було затримано о 19 год. 15 хв. 28.09.2020 року;

- дані протоколу освідування особи від 29.09.2020 року, згідно якого, на тілі ОСОБА_10 виявлені механічні пошкодження - подряпини розміром 2 см, чисельні татуювання на руках та тілі;

- дані висновку судово-психіатричного експерта № 28 від 19.01.2021 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_7 виявляла у минулому та виявляє в даний час прояви шизотипового розладу, виникнення якого не було пов`язано з протиправними діями відносно неї. ОСОБА_7 за своїм психічним станом у період часу, коли відносно неї було скоєно протиправні дії, за своїм психічним станом могла розуміти характер та значення протиправних дій відносно неї та чинити опір. ОСОБА_7 у період часу, до якого відноситься правопорушення, що було скоєно відносно неї, за своїм психічним станом могла правильно сприймати, запам`ятовувати факти, що мають значення для кримінального провадження і за своїм психічним станом у даний час може давати по них свідчення;

- дані висновку судово-психіатричного експерта № 569 від 20.01.2021 року, згідно якого, ОСОБА_10 в період часу, до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого він підозрюється, будь-яким психічним розладом, у тому числі внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого, розладу психіки, не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 в даний час будь-яким психічним розладом, у тому числі внаслідок хронічного захворювання чи іншого хворобливого стану, не страждає і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру;

- дані висновку експерта № 101-49-2020, згідно якого, при дослідженні тампону з вмістом передвір`я піхви ОСОБА_7 встановлений генотип особи жіночої генетичної статі. Виявити присутність біологічного матеріалу особи чоловічої генетичної статі не вдалося, що може бути пов`язано зі значним ступенем деградації ДНК під впливом зовнішніх факторів, з присутністю інгібіторів реакції ампліфікації, а також з недостатньою кількістю біологічного матеріалу;

- дані висновку експерта № 042/1-968-2020, згідно якого, при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_10 виявлені ушкодження у виді саден, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. При судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члену та зрізаного з лобка волосся ОСОБА_10 кров, слина, сперма, клітини слизових оболонок піхви та ротової порожнини не знайдені;

- дані висновку експерта № 042/1-962-2020, відповідно до якого: при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_7 та вивченні медичної документації на її ім`я виявлені ушкодження: синці на правій та лівій молочних залозах по всій поверхні, які за давністю можуть відповідати строку 4-5 діб на момент огляду, синці в підключичній ділянці зліва на внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу, які за давністю можуть відповідати строку 7-9 діб на момент огляду, синці в проекції зовнішнього сегменту лівій молочній залози, на боковій поверхні шиї справа у нижній третині, які за давністю можуть відповідати строку 12-24 години на момент огляду, синець на передній поверхні шиї зліва у нижній третині, який за давністю може відповідати строку 6-12 годин на момент огляду. Виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Будь яких ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів ОСОБА_7 на момент огляду не виявлено. Цілість дівочої пліви не порушена, форма та будова її дозволяються здійснення статевого акту без порушення цілості дівочої пліви. Згідно даних ультразвукового дослідження органів малого тазу ехоструктура матки та яєчників відповідає віку 11-13 років, що вказує на недорозвиток матки, тобто ОСОБА_7 на момент судово-медичного обстеження статевої зрілості не досягла. При судово-імунологічному дослідженні, в мазках з вмістом піхви ОСОБА_7 виявлена сперма;

- дані висновку експерта № СЕ-19/111-20/48229-Б від 15.01.2021 року, згідно якого: на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 виявлено клітини з ядрами. На наданих на дослідження трусах, а саме: на виворітній поверхні ластовиці трусів виявлено сперму та клітини з ядрами, на виворітній поверхні поясу трусів виявлено поодинокі клітини, сперми не виявлено. На наданих на дослідження штанах, а саме: на поверхні штанів виявлено клітини з ядрами, сперми не виявлено, на поверхні ґудзика і замка типу «блискавка» гульфика штанів клітин з ядрами та сперми не виявлено. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , слідів сперми та клітин з ядрами на виворотній поверхні ластовиці трусів, клітин з ядрами на п`яти зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 та на поверхні штанів. Генетичні ознаки поодиноких клітин на виворотній поверхні поясу трусів не встановлено, у звязку із недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами на зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 (об`єкти №№3, 5) збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_10 та належать особі жіночої генетичної статі. Походження клітин з ядрами на зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_19 (об`єкти №№3,5) від ОСОБА_10 виключаються. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів сперми та клітин з ядрами на виворотній поверхні ластовиці трусів, клітин з ядрами на зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 та на поверхні штанів є змішані, збігаються між собою, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_10 та особи жіночої генетичної статі, ДНК профіль якої встановлено в об`єктах №№ 3,5;

- дані висновку експерта № СЕ-19/111-20/51888-Б від 21.01.2021 року, згідно якого, на наданих на дослідження трусах, а саме: виворітній поверхні ластовиці трусів виявлено клітини з ядрами, сперми не виявлено, виворітній поверхні ластовиці трусів виявлено клітини з ядрами, на виворітній поверхні поясу трусів виявлено поодинокі клітини. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_7 та клітин з ядрами на виворітній поверхні ластовиці трусів. Генетичні ознаки (ДНК- профілі) клітин з ядрами на виворітній поверхні ластовиці трусів збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_7 та належать особі чоловічої генетичної статі. Походження клітин з ядрами на виворітній поверхні ластовиці трусів від потерпілої ОСОБА_7 виключається. Генетичні ознаки поодиноких клітин на виворотній поверхні поясу трусів встановити не вбачається за можливе, у звязку з надзвичайно низьким вмістом ДНК в даному обєкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу;

- дані відеозаписів подій від 28.09.2020 року, які містяться на оптичних дисках, котрі постановами слідчого від 10.10.2020 року визнані речовими доказами та були переглянуті в суді першої інстанції, на яких зафіксовано, як в середині магазину « АТБ маркет » на вул. Виговського, 22 , знаходиться чоловік зовні схожий на ОСОБА_10 , який підходить до холодильників з напоями та бере одну пляшку та прямує в середину магазину, а потім виходить з магазину з пляшками в руках, до когось підходить, вони стоять якийсь час та зникають з камери відеоспостереження. Потім проходять повз магазин, тримаючи пляшки з напоями в руках. Також зафіксовано, як на вул. Виговського, 13 з`являються особа чоловічої статі зовні схожа на ОСОБА_10 та жіночої статі за зовнішніми ознаками схожа на ОСОБА_7 . Дані особи вдвох проходять вздовж по ділянці місцевості та проходять далі в бік Берковецького кладовища;

- дані п`яти фотографій, які були створені під час проведення експертизи потерпілої ОСОБА_7 , містяться на оптичному диску, котрий постановою слідчого від 16.02.2021 року визнаний речовим доказом, на яких зафіксовано тілесні ушкодження грудей потерпілої ОСОБА_7 ;

- дані інформації, зафіксованої на оптичних дисках, які були досліджені в суді першої інстанції, згідно якої, потерпіла телефонувала обвинуваченому, а також 28.09.2020 року о 15 год. 12 хв. потерпіла телефонувала на спецлінію "102" та повідомляла про вчинення кримінального правопорушення відносно неї;

- дані довідки Київського міського пологового будинку № 2 , згідно якої, потерпіла зі своїм законним представником та представником Подільського РУ ГУМВС України в м Києві, зверталась у зв`язку зі зґвалтуванням, яке відбулось 28.09.2020 року. Стан задовільний, при огляді виявлені синці на лівій і правій молочних залозах, та шиї. Ушкоджень на статевих органах не виявлено. Гострої гінекологічної патології не виявлено.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на вищенаведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, оскільки сукупність зібраних по справі доказів містить достатньо відомостей, які поза розумним сумнівом вказують, що ОСОБА_10 приблизно о 13 год. 30 хв. 28.09.2020 року, знаходячись на території лісополоси, що розташована поряд з адресою: м Київ, вул. Виговського, 13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, всупереч відмови неповнолітньої ОСОБА_7 вступити з ним у статевий зв`язок, застосувавши до неї насильство, вступив з нею в статевий зв`язок природнім способом, тим самим зґвалтував неповнолітню.

Вказані обставини підтверджуються зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 28.09.2020 року вона зустрілася з ОСОБА_10 , який їй зателефонував, і вони пішли до території лісополоси, що розташована поряд з адресою: м Київ, вул. Виговського, 13 . Коли вони відійшли в безлюдне місце, то ОСОБА_10 почав до неї чіплятися, душити. Вона чинила йому супротив, однак ОСОБА_10 пригрозив, що ударить її головою об дерево, у зв`язку з чим вона злякалася, він потягнув її за волосся в кущі і повалив на землю, силоміць зняв з неї штани, від чого порвалася застібка, та проник у неї. Вона пручалася, царапала його, просила цього не робити. Потім у обвинуваченого задзвонив телефон і він, забравши її електронну книжку, пішов.

Такі показання потерпілої ОСОБА_7 , на противагу твердженням апелянта, є логічними, послідовними і узгоджуються з іншими доказами, які вказують на те, що:

- штани, в яких була потерпіла при вчиненні відносно неї кримінального правопорушення, що були нею добровільно видані та у неї вилучені, згідно протоколу огляду місця події від 29.09.2020 року в приміщенні Подільського УП ГУНП в м. Києві в службовому кабінеті в присутності законного представника ОСОБА_17 , психолога та понятих, і визнані речовими доказами, мають пошкодження в області застібки;

- згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1090 від 28.09.2020 року, на виклик отриманий о 15 год. 27 хв., цього дня за адресою: м. Київ, вул. М. Гречка було оглянуто потерпілу ОСОБА_7 , у якої виявлені гостра рекція на стрес, садно на лівій грудній залозі;

- відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2020 року, потерпіла ОСОБА_7 впізнала на фото № 2 особу на ім`я ОСОБА_18 , який 28.09.2020 року в лісополосі по вул. Виговського, 13 в м. Києві згвалтував її, при цьому душив за шию та стискав за груди. На фото № 2, згідно додатку до протоколу, зображений ОСОБА_10 ;

- за даними протоколу освідування особи від 29.09.2020 року, на тілі ОСОБА_10 виявлені механічні пошкодження - подряпини розміром 2 см, тощо, а, згідно висновку експерта № 042/1-968-2020 17.10.2020 року, при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження ушкодження у виді саден;

- згідно висновку експерта № 042/1-962-2020 від 10.11.2020 року, при проведенні судово-медичного обстеження потерпілої ОСОБА_7 та вивченні медичної документації на її ім`я виявлені, в тому числі і, синці в проекції зовнішнього сегменту лівої молочної залози, на боковій поверхні шиї справа у нижній третині, які за давністю можуть відповідати строку 12-24 години на момент огляду, та синець на передній поверхні шиї зліва у нижній третині, який за давністю може відповідати строку 6-12 годин на момент огляду;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-20/48229-Б від 15.01.2021 року, який був досліджений і під час апеляційного розгляду за ініціативою суду, на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 виявлено клітини з ядрами. На наданих на дослідження трусах (вилучених 29.09.2020 року в ході огляду місця події у ОСОБА_7 ), а саме: на виворітній поверхні ластовиці трусів виявлено сперму та клітини з ядрами, на виворітній поверхні поясу трусів виявлено поодинокі клітини, сперми не виявлено. На наданих на дослідження штанах, а саме: на поверхні штанів виявлено клітини з ядрами, сперми не виявлено, на поверхні ґудзика і замка типу «блискавка» гульфика штанів клітин з ядрами та сперми не виявлено. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , слідів сперми та клітин з ядрами на виворотній поверхні ластовиці трусів, клітин з ядрами на п`яти зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 та на поверхні штанів. Генетичні ознаки поодиноких клітин на виворотній поверхні поясу трусів не встановлено, у звязку із недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами на зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 (об`єкти №№3, 5) збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_10 та належать особі жіночої генетичної статі. Походження клітин з ядрами на зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_19 (об`єкти №№3,5) від ОСОБА_10 виключаються. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів сперми та клітин з ядрами на виворотній поверхні ластовиці трусів, клітин з ядрами на зрізах нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_7 та на поверхні штанів є змішані, збігаються між собою, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_10 та особи жіночої генетичної статі, ДНК профіль якої встановлено в об`єктах №№ 3,5.

Отже, наведені докази є логічними, послідовними і в своїй сукупності та сукупності з іншими зібраними по справі доказами, які їх доповнюють, дають розумні підстави вважати, що ОСОБА_10 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника, де він виокремлює конкретні докази, які, на його думку, є основними при ухвалені обвинувального вироку у кримінальних правопорушеннях проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, не грунтуються на вимогах закону, оскільки у відповідності до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного, в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

При цьому, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням сторони захисту, судом апеляційної інстанції була допитана потерпіла ОСОБА_7 та досліджені: висновок експерта № 101-49-2020; висновок експерта № 042/1-962-2020; висновок експерта № 042/1-968-2020; висновок експерного дослідження № 092-14-2020; висновок експерного дослідження № 082-784-2020.

Будучи допитаною в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 надала показання про те, що з ОСОБА_10 вони познайомились за декілька тижнів до подій, тоді він запропонував їй папір, що може надати, і вона дала йому номер свого телефону. З ним у неї не було нічого спільного, але того дня у неї був вільний час між заняттями у навчанні і тому, коли він вдруге їй зателефонував, вона вирішила з ним зустрітися. Коли вони зустрілися, ОСОБА_10 купив собі пиво, а їй сидр, і вони вирішили піти в безлюдне місце. По дорозі розмовляли, ОСОБА_10 їй повідомив свій вік, проте це її ніяк не збентежило, оскільки вона мала друзів набагато старших за себе. Він її запитував про стосунки з батьками, про проблеми, навчання. Він її не цікавив як особа для дружби, їй просто потрібно було згаяти час. Коли вони відійшли в безлюдне місце, ОСОБА_10 почав до неї чіплятися, він душив її за шию, тягнув за волосся в кущі, вона пручалася, царапалася, відштовхувала його, однак не кричала, оскільки ОСОБА_10 пригрозив, що розіб`є їй голову і ніхто її не знайде. Статевий акт відбувся, але не було еякуляції, оскільки ОСОБА_10 хтось подзвонив, він встав і пішов. Через хвилин п`ять вона, коли впевнилася, що ніхто не повернеться, встала, зібрала речі, виявила пропажу електронної книги, після цього зателефонувала в поліцію. У неї на тілі залишилося декілька синців. Також у неї був пошкоджений огдяг, зокрема зламана застібка на штанах, одяг з неї ОСОБА_10 не знімав, а лише штани. Чи знімав він із себе одяг не пам`ятає.

За змістом показання потерпілої ОСОБА_7 , надані в суді апеляційної інстанції, відповідають показанням наданим нею під час судового слідства в суді першої інстанції.

Згідно висновку експерта № 101-49-2020 від 07.12.2020 року, при дослідженні тампону з вмістом передвір`я піхви ОСОБА_7 встановлений генотип особи жіночої генетичної статі. Виявити присутність біологічного матеріалу особи чоловічої генетичної статі не вдалося, що може бути пов`язано зі значним ступенем деградації ДНК під впливом зовнішніх факторів, з присутністю інгібіторів рекції ампліфікації, а також з недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

Згідно висновку експерного дослідження № 082-784-2020 від 02.10.2020 року, в мазках з вмістом піхви ОСОБА_7 виявлена сперма.

Згідно висновку експерного дослідження № 092-14-2020 від 09.10.2020 року, при судово-цитологічному досліджені мазків-відбитків, змиву зі статевого члену та зрізаного з лобка волосся ОСОБА_10 кров, слина, сперма та клітини слизових оболонок піхви та ротової порожними не знайдені.

Згідно висновку експерта № 042/1-968-2020 від 17.10.2020 року, при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: садна - на передній поверхні грудної клітки зліва між навкологрудинною та середньоключичною лініями на рівні 3-го ребра розташовано (2), в лівій поперековій ділянці між лопатковою та задньою паховою лініями на рівні тіла 3-го поперекового хребця, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на передній поверхні правої гомілки в верхній третині, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, вказаним в описовій частині Постанови, тобто 28.09.2020, не виключно внаслідок подряпання нігтями, та не супроводжувались небезпечними для життя явищами. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п.п. 2.3.5 та 4.6. «Правил», так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення саден, синців, у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. При судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члену та зрізаного з лобка волосся ОСОБА_10 кров, слина, сперма, клітини слизових оболонок піхви та ротової порожними не знайдені.

Згідно висновку експерта № 042/1-962-2020 від 10.11.2020 року, експертиза почата 29.09.2020 року (09-28) та закінчена 10.11.2020 року, при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_7 та вивченні медичної документації на її ім`я виявлені ушкодження: синці - на правій та лівій молочних залозах по всій поверхні, які за давністю можуть відповідати строку 4-5 діб на момент огляду; синці - в підключичній ділянці зліва на внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу, які за давністю можуть відповідати строку 7-9 діб на момент огляду; синці - в проекції зовнішнього сегменту лівій молочній залози, на боковій поверхні шиї справа у нижній третині, які за давністю можуть відповідати строку 12-24 години на момент огляду; синець на передній поверхні шиї зліва у нижній третині, який за давністю може відповідати строку 6-12 годин на момент огляду. Характер, морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, не були небезпечними для життя та як у сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Будь-яких ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів ОСОБА_7 на момент огляду не виявлено. Цілість дівочої пліви не порушена, форма та будова її дозволяються здійснення статевого акту без порушення цілості дівочої пліви. Згідно даних ультразвукового дослідження органів малого тазу ехоструктура матки та яєчників відповідає віку 11-13 років, що вказує на недорозвиток матки, тобто ОСОБА_7 на момент судово-медичного обстеження статевої зрілості не досягла. При судово-імунологічному дослідженні, в мазках з вмістом піхви ОСОБА_7 виявлена сперма.

Разом з тим, досліджені судом апеляційної інстанції докази жодним чином не ставлять під сумнів висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. Те, що вказані докази прямо не вказують на наявність в діях ОСОБА_10 ознак зазначеного кримінального правопорушення свідчить лише про те, що ці докази є непрямими (допоміжними), які підтверджують достовірність основних доказів, які приведені вище, зокрема й показань потерпілої ОСОБА_7 , що ОСОБА_10 душив її за шию, вона пручалась, царапалась, він зняв з неї штани, пошкодившив застібку, та проник в неї, та у сукупності з ними вказують на наяність вини в діях ОСОБА_10 .

Вищенаведеним спростовуються твердження захисника, що сукупність зібраних доказів, зокрема висновки експертних досліджень, спростовують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що, за висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-20/48229-Б від 15.01.2021 року, на наданих на дослідження, зокрема, трусах (були надані потерпілою ОСОБА_7 разом з іншими речами, в яких вона була при вчиненні відносно неї кримінального правопорушення, та у неї вилучені, згідно протоколу огляду місця події від 29.09.2020 року в приміщенні Подільського УП ГУНП в м. Києві в службовому кабінеті в присутності законного представника ОСОБА_17 , психолога та понятих), а саме: на виворітній поверхні ластовиці трусів (об`єкти №7-9) виявлено сперму та клітини з ядрами, встановлено їх генетичні ознаки, які є змішані, збігаються між собою, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_10 та особи жіночої генетичної статі, ДНК профіль якої встановлено в об`єктах №№ 3,5.

Між тим, сторона захисту під час апеляційного розгляду надати будь-які пояснення з приводу походження на трусах потерпілої вказаних слідів, генетичні ознаки яких збігаються із зразками букального епітелію обвинуваченого та вочевидь вказують на їх утворення внаслідок здійснення дій сексуального характеру з використанням геніталій, не змогла.

Також і в поданій апеляційній скарзі захисником на спростування самих висновків експерта будь-яких доводів не наведено.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із посиланнями захисника про недопустимість таких доказів, як висновки експертів № СЕ-19/111-20/48229-Б, № СЕ-19/111-20/51888-Б.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 86 КПК України, допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Під час дослідження вказаних висновків експертів колегія суддів встановила, що вони були призначені у відповідності до вимог чинного законодавства, проведені у належній установі, уповноваженою на те особою. Істотних порушень норм КПК України при призначенні та проведенні експертиз, які б відповідно до вимог ст. 87 КПК України давали підстави вважати їх недопустимими доказами, відсутні.

При цьому процедура призначення експертизи та її проведення не передбачає обов`язкової участі обвинуваченого. Учасники провадження не вправі задавати експерту питання під час проведення експертизи, ніж ті які поставлені перед ним у відповідному процесуальному рішенні.

Поряд з цим колегія суддів визнає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_8 про неправильність висновків експерта № СЕ-19/111-20/48229-Б від 15.01.2021 року, а також висновку № СЕ-19/111-20/51888-Б від 21.01.2021 року, яким на досліджуваних трусах ОСОБА_10 а саме: виворітній поверхні ластовиці трусів виявлено клітини з ядрами, сперми не виявлено, встановлено їх генетичні ознаки (ДНК-профіль), які збігаються між собою, належать особі чоловічої генетичної статі, і їх походження від потерпілої ОСОБА_7 виключається, через те, що слідчий і експерт відносяться до однієї і тієї ж структури - Міністерства внутрішніх справ, тому наявна очевидна службова чи відомча залежність експерта від органу досудового розслідування, адже вказані експертизи проведено на підставі відповідних процесуальних документів - постанов слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві від 01.10.2020 року та 16.10.2020 року, відповідно, про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, та експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а який існує взаємозв`язок між експертною установою та органом досудового розслідування - Подільським УП ГУНП в м. Києві, який би міг вплинути в цьому випадку на правильність висновків експерта, захисником не вказано і доказів цьому не надано.

Тож, колегія суддів вважає, що вищевказані експертизи проведено уповноваженим на те органом і, за відсутності переконливих доказів про протилежне, не вбачає підстав ставити під сумнів правильність їх висновків.

З огляду на відсутність суттєвих порушень норм КПК України при призначенні та проведенні експертиз колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо належності та допустимості як доказів - висновків експертів № СЕ-19/111-20/48229-Б, № СЕ-19/111-20/51888-Б, № 042/1-962-2020.

Що стосується приведеного захисником аналізу висновку експерта № 042/1-962-2020 щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , їх кількості, локалізації, ступеню тяжкості та часу утворення, то ті обставини, що експерту не було поставлено питання про те, чи могла потерпіла сама собі заподіяти тілесні ушкодження, не свідчить про необ`єктивність даного висновку, як на тому наполягає захисник, оскільки процесуальний закон не обмежує слідчого у виборі питань, які він ставить перед експертом, а інші учасники можуть корегувати перелік цих питань шляхом звернення до слідчого з відповідним клопотанням.

Разом з тим, матеріали провадження не містять даних, що сторона захисту ініціювала розгляд такого питання, звертаючись з відповідними клопотаннями, в т.ч. і під час судового розгляду.

А відтак, такі посилання захисника, що ОСОБА_10 не наносив потерпілий ніяких тілесних ушкоджень, є виключно його припущеннями, які спростовуються вищеприведеними доказами, які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою і в своїй сукупності та сукупності з іншими зібраними по справі доказами, які їх доповнюють, вказують на винуватість ОСОБА_10 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Згідно наданих обвинуваченим ОСОБА_10 показань, він познайомився з потерпілою в середі серпня, тоді вона вказала, що їй 19 років. Він сказав, що може допомогти з папером, якщо їй він потрібен. Наступного разу потерпіла зателефонувала у вересні, запропонувала погуляти. Вони зустрілися. Він купив собі пиво, а їй сидр. Потерпіла сказала, що там далі є парк і вони туди пішли. В парку сиділи люди і вони пішли далі на галявину. На галявині присіли, потерпіла зняла куртку. Потерпіла запила якусь таблетку, йому здалося, що то амфетамін. На запитання звідки взяла таблетку, потерпіла повідомила, що їх поставляє її хлопець. Потім потерпіла сказала, що він її заводить і щоб щось зробив. На що він пошуткував, хотів посміятися над нею і сказав роздягтися, вона розгядлася, сама себе почала торкатися, масажувати. Він сказав, що у нього дзвонить телефон, тому він відійшов, забравши у потерпілої її електронну книгу, і поїхав додому. Коли приїхав додому, йому зателефонули оперативні працівники, а потім увірвалися до нього додому, забрали його документи, телефон. У відділку працівники поліції сказали, що або він скаже прізвище людей, або будеш сидіти. Він зрозумів, що це все через те, що він колись був на майдані у правому секторі і поліцейським потрібно було назвати їх командирів, які зараз воюють. У СІЗО вони також до нього підходили і таке казали. Він погоджується з ч. 1 ст. 185 КК України, він викрав у ОСОБА_7 електронну книжку. Потерпілу ж він не гвалтував, чому вона його оговорює не знає. Зазначив, що вона навіть не може відповісти чи є у нього на тілі татуювання, що свідчить, що вона обманює про те, що він її згвалтував.

Проте, такі показання обвинуваченого спростовуються вищенаведеними доказами по справі, які суд дослідив у відповідності до вимог закону і надав їм належну оцінку. Відомостей, які б давали підстави вважати про наявність наміру у потерпілої ОСОБА_7 оговорювати ОСОБА_10 матеріали кримінального провадження не містять, не змогла на них послатися і сторона захисту.

Що стосується висновку судово-психіатричної експертизи № 28 від 19.01.2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 виявляла у минулому та виявляє в даний час прояви шизотипового розладу, виникнення якого не було пов`язано з протиправними діями відносно неї, спираючись на який, а саме зазначені в ньому факти, які характеризують потерпілу та визначають її психічні захворювання, як такі, що можуть впливати на розуміння та сприйняття того, що коїться навколо з нею чи навколо неї, сторона захисту фактично вважає, що потерпіла обмовляє обвинуваченого, то на противагу таким твердженням сторони захисту, у висновку судово-психіатричної експертизи зазначено, що, попри наявне у ОСОБА_7 психічне захворювання, вона у період часу, коли відносно неї було скоєно протиправні дії, за своїм психічним станом могла розуміти характер та значення протиправних дій відносно неї та чинити опір. ОСОБА_7 у період часу, до якого відноситься правопорушення, що було скоєно відносно неї, за своїм психічним станом могла правильно сприймати, запам`ятовувати факти, що мають значення для кримінального провадження і за своїм психічним станом у даний час може давати по них свідчення. ОСОБА_7 не виявляє психологічних ознак схильності до фантазування або навіювання. З урахуванням рівня психічного розвитку та вікових психологічних особливостей, а також наявного психіатричного діагнозу, ОСОБА_7 була здатна правильноє сприймати обставини, що мають значення для провадження, та може надавати щодо них свідчення. З урахуванням рівня психічного розвитку та вікових психологічних особливостей, ОСОБА_7 здатна розуміти значення дій, скоєних щодо неї.

При цьому, як зазначалось вище, надані потерпілою ОСОБА_7 показання є логічними і послідовними та узгоджуються з іншими доказами, які в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_10 протиправних дій сексуального характеру щодо потерпілої ОСОБА_13 , а ті незначні розбіжності в її показаннях, на які звертає увагу захисник, зокрема такі, як час, протягом якого відбувався статевий акт, жодним чином не спростовує сам факт її згвалтування ним, тобто вчинення ОСОБА_10 дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції було незаконно взято до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №28 від 19.01.2021 року, оскільки вона була проведена експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), який є комунальною установою, а не державною спеціалізованою установою, як те визначено у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідноч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», до державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України.

Як визначено уч. 2 ст. 71 Основ законодавства України про охорону здоров`я та п. 4 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (далі Положення), організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Отже, вирішуючи питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною у сенсі ст. 7 Закону «Про судову експертизу», потрібно виходити не з організаційно-правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а із сфери управління її діяльністю та організації державного контролю.

Як вбачається з вищенаведеного Положення, саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - Міністерства охорони здоров`я України, здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово-медичні та судово-психіатричні експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судово-психіатрична експертиза у даному кримінальному провадженні була проведена у неналежній експертній установі, а тому висновок судово-психіатричної експертизи №28 від 19.01.2021 року є належним та допустимим та в сукупності з іншими доказами, на противагу твердженням захисника, обгрунтовано покладено судом першої інстанції в основу своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_10 .

Доводи захисника про упереджене ставлення суду першої інстанції до ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції розглянуто справу у відповідності до вимог чинного законодавства, із забезпеченням принципу рівності та змагальності сторін. Будь-яких відомостей, які б вказували на упереджене ставлення суду до обвинуваченого, надані матеріали не містять. Ті обставини, що суд, надавши належну оцінку сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не може свідчити про розгляд судом першої інстанції справи з обвинувальним ухилом.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про упереджене ставлення суду до свідка ОСОБА_16 .

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника в частині порушень, які нібито були допущені судом першої інстанції під час вирішення питання продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу, то рішення суду про обрання чи продовження запобіжного заходу має самостійну процедуру оскарження і тому при розгляді скарги на вирок апеляційним судом не перевіряється.

Посилання захисника на ті обставини, що ОСОБА_10 був впевнений, що потерпіла ОСОБА_7 є повнолітньою, колегія суддів вважає непереконливими.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_16 вбачається, що під час знайомства, коли він перебував разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_7 повідомила, що їй більше 17 років. Зі змісту пояснень обвинуваченого слідує, що він був обізнаний, що ОСОБА_7 навчається, а тому мав об`єктивні підстави припустити, що потерпіла може бути неповнолітньою, та вочевидь і припускав це, виходячи з повідомлених ним обставин їх знайомства, що він уточнював у ОСОБА_13 її вік, коли вона підійшла та попросила закурити.

Таким чином, колегія суддів розцінює показання ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а насправді його оговорила ОСОБА_19 , як спробу його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, всупереч тверджень захисника, суд першої інстанції вжив заходів щодо повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин провадження, надав оцінку кожному доказу щодо належності і допустимості, а їх сукупності - з точки зору належності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Посилаючись на те, що у висновках суду є істотні суперечності, захисник не вказує, які саме. Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності вироку суду в частині визнання винуватості ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 152 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються вищенаведеним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинених щодо неповнолітньої особи, та вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 152 КК України.

Разом з тим, колегія суддів, з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, вважає, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 20.10.2022 року підлягає зміні, у зв`язку з наступними обставинами.

Так, обираючи ОСОБА_10 вид та розмір покарання за ч. 3 ст. 152 КК України, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка його обтяжує - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, на підставі чого дійшов висновку про призначення ОСОБА_10 покарання за ч. 3 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до вищенаведених норм закону колегія суддів враховує вік обвинуваченого та інші дані, що характеризують його особу, зокрема те, що він має постійне місце проживання в м. Києві, до затримання працював неофіційно, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Окремій оцінці, на думку колегії суддів, підлягають і конкретні обставини провадження та віктимна поведінка потерпілої ОСОБА_7 , яка не заперечувала, що була обізнана про велику різницю у віці з обвинуваченим, і, що з ОСОБА_10 у неї не було нічого спільного, просто у неї був вільний час між парами у навчанні і тому вона вирішила з ним зустрітися. При цьому, ОСОБА_7 погодилася, щоб ОСОБА_10 купив їм алкогольні напої та сама запропонувала пройти у безлюдне місце, вела розмову про те, що у неї є занайомі, які набагато старші за неї, тощо. Таким чином, з боку потерпілої ОСОБА_7 вбачаються певні провокативні дії, що не може бути не враховано при призначенні ОСОБА_10 покарання.

За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи вік обвинуваченого та дані, що характеризують його особу, конкретні обставини провадження та віктимну поведінку потерпілої, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка його обтяжує - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вважає, що достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_10 буде покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Саме такий розмір покарання відповідає особі обвинуваченого, тяжкості ним вчиненого і конкретним обставинам провадження.

Також колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути звільнена за вироком суду від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

За вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 185 КК України, вчинених ним 28.09.2020 року.

А відтак, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, 3-річний строк давності притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закінчився 28.09.2023 року.

Таким чином, на час перегляду вироку Подільського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року в суді апеляційної інстанції минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, відносно вчиненого ОСОБА_10 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Тому, враховуючи, що від ОСОБА_10 та його захисника клопотань про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України не надходило, то ОСОБА_10 слід звільнити від призначеного йому судом за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду першої інстанції, постановлений щодо ОСОБА_10 , в порядку ст. 404 КПК України слід змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_10 покарання за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, а також на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Пом`якшити призначене ОСОБА_10 покарання за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання її копії.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3