УХВАЛА

Іменем України

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 190/1591/23

провадження № 51-1292 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня

2023 року та Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі за поданням Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№ 122)» про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Як убачається з копій судових рішень, ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання начальника Державної установи «П'ятихатська виправна колонія (№ 122)». На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року, більш суворим покаранням за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2020 року, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 7 місяців.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2023 року залишив без змін вказану ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Суду від 08 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. У цьому рішенні також було зазначено у чому саме полягали допущені недоліки скарги та роз`яснено, що в разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Зі змісту його скарги убачається, що скаржник не погоджується з постановленими щодо нього рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі № 190/1591/23, які прийняті в порядку статей 537-539 КПК.

Перевіривши наведені засудженим доводи колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 424 КПК передбачено, які судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Відповідно до частин 1, 2 цієї статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, та судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.

При цьому, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень». Порядок їх вирішення врегульовано ст. 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань,

а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Статтею 537 КПК визначено питання, які вирішуються судом під час виконання вироку. Разом з тим, оскарження зазначених судових рішень у касаційному порядку Розділом VIII «Виконання судових рішень» не передбачено.

Зі змісту оскаржуваних ухвал П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року та Дніпровського апеляційного суду

від 30 листопада 2023 року (справа № 190/1591/23) убачається, що вони постановлені в порядку статей 537-539 КПК, тобто в порядку розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК.

Отже, виходячи з положень п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статей 424, 539 КПК, вказані рішення не можуть бути предметом перевірки в касаційному порядку.

Така позиція узгоджується з правовими висновками, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (справа № 738/1482/16-к) та об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції,

а тому у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року та Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3