Справа №523/5531/24
Провадження №1-кп/523/1132/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Одеса матеріали кримінального провадження № 0000134 від 20.01.2024 року на підставі обвинувального акта з доданими до нього документами за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, ФОП, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2024 приблизно о 17 годині 50 хвилині, у темний час доби, за умови увімкненого електроосвітлення, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Focus» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснював рух в другій смузі свого напрямку руху проїзної частини АДРЕСА_3 , з боку вул. вул. 7-а Пересипська в напрямку вул. Лузанівська, на якій організовано реверсивний двосторонній рух, де, за його ходом руху призначено 4 смуги руху (3 урахуванням однієї смуги руху, призначеної для руху маршрутних транспортних засобів та 2-ох смуг з реверсивним рухом) та 2 смуги в зустрічному напрямку, що поділені відповідною дорожньою розміткою 1.5 та 1.9 згідно Правил дорожнього руху України.

При під?їзді до регульованого перехрестя вул. Миколаївська дорога - вул. Лиманна, режим проїзду транспортних засобів на якому та режим руху пішоходів на якому, на момент дорожньо-транспортної пригоди, регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі та дорожньою розміткою 1.12, 1.14.1 згідно Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_6 , будучи не уважним і не слідкуючи за дорожньою обстановкою, при увімкненні у його напрямку руху червоного сигналу світлофора, що забороняє рух, проігнорував вимоги вказаного сигналу світлофору, перебуваючи при цьому ще до в?їзду на перехрестя та продовжив рух у напрямку перехрестя.

Далі водій ОСОБА_4 продовжуючи свій рух та виконуючи маневр проїзду даного перехрестя у прямому напрямку руху, тобто по вул. Миколаївська дорога, не переконався в тому, що його маневр буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, продовжив рух без зупинки на заборонений: червоний сигнал світлофору, та маючи технічну можливість, не зупинив керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 Правил дорожнього руху України, в?їхав на перехрестя вул. Миколаївська дорога - вул. Лиманна, в результаті чого в другій смузі проїзної частини вул. Миколаївська дорога, в межах дорожньої розмітки 1.14.1. згідно Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Миколаївська дорога в темпі спокійного кроку по регульованому пішохідному переході, при увімкненому у його напрямку руху зеленого сигналу світлофору, що дозволяє йому перехід, справа наліво за ходом руху автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, яка є наслідком кримінально-протиправних дій водія ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки, синців та саден на обличчі справа, закритого перелому лівої великогомілкової кістки без зміщення, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія ОСОБА_4 регламентувалися вимогами пунктів 8.7.3 е) та 8.10 Правил дорожнього руху, відповідно до яких він повинен був зупинитися перед перехрестям на червоний йому сигнал світлофора. Належним виконанням вищевказаних вимог Правил дорожнього руху водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на потерпілого ОСОБА_7 , а його ді знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні 25.04.2024 законний представник потерпілої надала письмову заяву про примирення з обвинуваченим, та пояснила що між нею та обвинуваченим відбулося примирення, жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мається, адже вони відшкодовані, а тому просить кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений в судовому засіданні провину і обставини скоєного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив факт примирення з потерпілим і її законним представником та просив заяву потерпілої та його клопотання про закриття провадження задовольнити, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Прокурор, в зв`язку з наданими суду клопотаннями обвинуваченого та законного представника потерпілої, вважала за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього, стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів та проведення експертиз.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та законного представника потерпілого підлягають задоволенню, оскільки існують усі підстави, передбачені ст. 46 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд переконався у добровільності примирення між сторонами і що примирення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь - яких інших обставин.

Так, на підставі ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 286 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Відповідно до ч. 4 даної статті передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до не тяжкого кримінального правопорушення, обвинувачений та потерпіла примирилися, потерпіла сторона претензій до обвинуваченого не має та не заперечує проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, обвинувачений повністю відшкодував збитки, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з підстав, передбачених ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням його з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього необхідно закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

З огляду на вказані приписи суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Суд, з огляду на те, що прокурором заявлено клопотання про стягнення процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню вважає, що процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз у відповідності до ст. 124КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов відсутній.

Питання речових доказів необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст. 124, 126, п.1 ч.2 ст. ст. 284, 286, 314, 370, 371 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання законного представника потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, за примиренням сторін на підставі ст. 46 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 20.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз у розмірі 6915 грн. (шість тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 52 копійки.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 05.02.2024 на автомобіль марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_3 (який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 ) скасувати. Речовий доказ вважати повернутим власнику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію ухвали після оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя : ОСОБА_1