Справа № 296/3431/24
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України у кримінальному провадженні № 0000610 від 17.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира звернулася слідча з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000610 від 17.11.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Матеріалами досудового розслідування встановлено, що Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», дію якого неодноразово продовжувано зокрема Указом від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року №2915-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено та проводиться загальна мобілізація.

Згідно зі ст.1 Закону України „Про оборону України" № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

У відповідності до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 41/5169 від 30.06.2023 ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби, підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не має та 30.06.2023 о 17 год. 40 хв., перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , отримав повістку, засвідчивши її власним підписом, згідно якої останній мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08 год. 00 хв. 03.07.2023 на відправку до навчального центру №199 за військово-обліковою спеціальністю 957.

З метою ухилення від проходження військової служби ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року №2232-XII", ст.ст 1, 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543- XII, та Указу Президента України „Про загальну мобілізацію" № 65/2022 від 24.02.2022, дію якого неодноразово продовжувано зокрема Указом від 1 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3058-ІХ, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 03.07.2023 о 08 год. 00 хв. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку до навчального центру № 199 за військово-обліковою спеціальністю 957, ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У відповідності до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні, відповідно до вимог КПК України, доказами.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення ініціює питання про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій просить клопотання про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 розглядати без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.72).

Підозрюваний ОСОБА_5 подав до суду заяву в якій просить клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно нього розглядати без його участі. Щодо обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не заперечує (а.с.73).

Зважаючи на подані заяви, а також висловлену позицію щодо суті клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали та документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, слідча у клопотанні вказала на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років. Не виключається також можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто, прокурором доведено, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш м`якого із встановлених ч.1 ст.176 КПК України запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.177-179, 193, 194, 196, 205 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 13.06.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, а саме до Управління державної міграційної служби в Житомирській області або слідчому, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити підозрюваному відвідувати пункти перетину державного кордону України та здійснювати виїзд за межі території України;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 13.06.2024 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, що здійснює досудове розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1