справа № 515/834/23
УХВАЛА

12 червня 2024 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Білгород-Дністровського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді обмеження волі або позбавлення волі, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 червня 2023 року за ч. 3 ст. 246 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, -

встановив:

До суду від Білгород-Дністровського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі за текстом уповноважений орган з питань пробації) надійшло подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді обмеження волі або позбавлення волі, посилаючись на те, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 червня 2023 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, проте уповноважений орган з питань пробації від засудженого ОСОБА_3 не отримував документа про сплату штрафу за вищевказаним вироком суду. 01 серпня 2023 року до Білгород-Дністровського районного сектору №2 звернувся ОСОБА_3 та повідомив, що сплати штраф в сумі 25500 грн. не в змозі в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки він ніде не працює. Натомість просив розстрочити суму штрафу певними частинами строком до одного року, так як намислу на ухилення від сплати штрафу він не має. Цього, ж дня із засудженим було проведено бесіду та роз`яснено, про правові наслідки несплати штрафу та відібрано письмове пояснення. Однак, станом на 14 серпня 2023 рік засуджений ОСОБА_3 надав до органу пробації квитанцію про часткову сплату штрафу у розмірі 2500 грн. та прохав розстрочити йому виплати несплаченої суми штрафу певними частинами. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року ОСОБА_3 надано розстрочку несплаченої суми штрафу у розмірі 23000 грн. строком на один рік зі сплатою рівними частинами по 1916,67 грн. щомісячно, моменту набрання ухвалою законної сили. 31 жовтня 2023 року ОСОБА_3 було сплачено 1980 грн. Однак, в подальшому ОСОБА_3 не своєчасно здійснював платежі, а саме 06 грудня 2023 року у сумі 1916,67 грн. та 29 лютого 2024 року у сумі 1916,67 грн. Таки чином, останні платіж відбувся 29 лютого 2024 року, та загальна сума сплаченого штрафу складає 8313,34 грн.

Представниця уповноваженого органу з питань пробації в судове засіданні не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява, згідно якої просила провести розгляд подання за її відсутності, подання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор також надав до суду заяву про розгляд подання зо його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, розглянувши подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних висновків.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України під час виконання вироків суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Із тексту подання та доданих до подання додатків вбачається, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 червня 2023 року, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 246 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, штрафу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Засудженому ОСОБА_3 роз`яснено, що він має сплатити штраф, про що повідомити уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до вимог ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням зокрема у виді громадських робіт відповідно до закону.

На підставі п. 10 розділу ІІІ Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, якщо засуджений не з`явився до органу пробації, не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації з урахуванням наявної інформації про засудженого надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відповідно до вимог частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Статтею 53 КК України передбачено поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, а статтею 389 КК України передбачені наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Виходячи з аналізу зазначеного норм чинного законодавства, слід дійти висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України, ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 22, ст. 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження.

Отже, вказуючи у зверненні про певного роду факту, заявник має довести, що вони дійсно мали місце. З цього питання підлягає встановленню те, чи дійсно особа була засуджена до покарання у виді штрафу та не сплатила його з поважних причин.

Судом встановлено, що уповноваженим органом з питань пробації, не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 не може сплатити штраф, призначений вказаним вище вироком суду, а також не надано суду жодного доказу, що засуджений не ухиляється від покарання у виді штрафу. Також, уповноваженим органом з питань пробації в поданні не зазначено, а також до подання не додано доказів підстав та причин несплати засудженим ОСОБА_3 штрафу у передбачені законом строки.

Суд зазначає, що неможливо, виходячи лише з одних формальних міркувань факту несплати штрафу, вирішувати питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.

Разом з тим, за наслідками розгляду подання не можливо говорити «поза розумним сумнівом», що для прикладу, з часу звернення судом вироку до виконання до моменту розгляду вказаного подання засуджений не сплатив штраф. Є реальними тільки припущення з даного питання.

Також, як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_3 вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 червня 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2022 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001386, та ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, і засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, відповідно до ст. 476 КПК України.

Крім того, судом встановлено, що в порушення вищевказаних норм уповноважений орган з питань пробації звернувся до суду з поданням завчасно, тобто не з`ясувавши причин неможливості оплати засудженим штрафу, призначеного вищевказаним вироком суду, а також не ухилення від покарання у виді штрафу, оскільки несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що уповноважений орган з питань пробації, не здійснивши усі вищезазначені та передбачені чинним законодавством заходи, звернувся до суду передчасно, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, оскільки в судовому засіданні не встановлена сукупність ознак чи неспростовних презумпцій, пов`язаних між собою достатньо вагомими, чіткими і узгоджених ознаками стосовно факту дійсної неможливості сплати штрафу у зв`язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст. ст. 53, 389 КК України, ст. 26 КВК України, керуючись ст. ст. 22, 26, 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання Білгород-Дністровського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, щодо ОСОБА_3 , якого було засуджено до покарання у виді штрафу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1