Провадження № 11-сс/811/282/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2024 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2024 року клопотання слідчого СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

строком на 30 днів, без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, висновки суду, викладені в судовому рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження обставин кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, підстави для продовження застосування запобіжного заходу, які зазначаються прокурором, є неактуальними та такими, що з часом стали неналежними.

Всупереч вимог ст.ст. 194, 196 КПК України, слідчий суддя не розглянув можливість/неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя не врахував, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, усі доводи прокурора ґрунтуються виключно на припущеннях, без встановлення жодних фактів.

Звертає увагу на те, що ризик знищення доказів припинив існувати, а ризик впливу на свідків істотно зменшився у зв`язку із завершенням досудового розслідування.

Продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу спричиняє негативні наслідки для України та міжнародної футбольної арени.

Слідчим суддею не було надано оцінки тому, що ОСОБА_7 має на утримані дружину та троє малолітніх дітей, також на його утриманні перебувають батьки. Не враховано також, що перебування ОСОБА_7 під вартою, порушує його право на ознайомлення з матеріалами справи в порядку ст. 290 КПК України.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував, що зміна підслідності є незаконною, Шевченківський районний суд м. Львова не вправі був розглядати клопотання, оскільки справа підсудна Вищому антикорупційному суду, тому вважає, що таке в порушення вимог ч. 1 ст. 184 КПК України розглянуто за відсутності у слідчого судді повноважень, з порушенням правил підсудності.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.

Захисник ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , виступ захисника, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001813, розпоче 10.11.2023 шляхом виділення з кримінального провадження № 0000539 від 07.06.2018, матеріалів за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він перебуваючи на посаді генерального секретаря Футбольної Федерації України, діючи за попередньою змовою з іншими встановленими та невстановленими слідством особами, забезпечив обернення у власність підконтрольної співучасникам злочину компанії «S.D.T FZE» (ОАЕ) грошових коштів на суму 26 423 595,01 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, які були безпідставно сплачені їй ТОВ «ФФУ Продакшн» у надмірному розмірі за рахунок коштів ФФУ, перерахованих цьому товариству в якості внесків до статутного капіталу, що має наслідком заволодіння цими грошовими коштами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, діючи за попередньою змовою із іншою встановленою слідством особою та іншими невстановленими слідством особами, забезпечив вчинення фінансових операцій з коштами на суму 15 167 067,58 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, які були одержані компанією «S.D.T FZE» (ОАЕ) від ТОВ «ФФУ Продакшн» внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

22.11.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

28.11.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.01.2023 включно з визначенням застави у розмірі 9 880 000,00 грн. Та покладенням обов`язки, передбаених ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні та іншим підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

28.11.2022 ТОВ «УАФ Маркетинг» на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві внесло суму 9 880 000,00 грн. в якості застави за ОСОБА_7 , внаслідок чого підозрюваного ОСОБА_7 28.11.2022 звільнено з-під варти.

Ухвалами слідчих суддів строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000539 від 07.06.2018 продовжувався неодноразово. В останнє 10.05.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000539 до дванадцяти місяців, тобто до 23.11.2023.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_7 продовжувався строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави строком до 10.07.2023.

Зокрема, передбачено обв`язок утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, фігурантами кримінального провадження, а також підозрюваним ОСОБА_10

17.02.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення підозрюваного ОСОБА_7 від посади президента ГС «Українська асоціація футболу» строком до 17.03.2023, який продовжувався до 09.07.2023.

14.07.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова змінено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.09.2023 включно, в подальшому ухвалами слідчого судді в т.ч. і від 30.10.2023 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 23.11.2023 включно.

21.11.2023 та 17.01.2024 ухвалами слідчого судді продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком відповідно до 19.01.2024 включно та до 15.02.2024 включно.

10.11.2023 в порядку ст. 290 КПК України прийнято рішення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001813 від 10.11.2023 та надання стороні захисту доступу до матеріалів кримінального провадження.

Постановляючи оскаржену ухвалу слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_7 , документи, що його характеризують, відомості про його стан здоров`я, сімейне становище, соціальні зв`язки, приймаючи до уваги що ризики, визначені п.1, п.3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати на даний час і не втратили своєї вагомості до такого рівня, який би давав можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, є підстави для висновку про необхідність продовження йому строку тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вирішуючи питання продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку необхідності застосування норми п.3 ч. 4 ст. 183 КПК України, яка надає право слідчому судді при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Досудове розслідування кримінального провадження завершено 23.11.2023.

Стороні захисту надано доступ до частини матеріалів кримінального провадження, обсяг яких з пояснень прокурора становить 350 томів.

За твердженням сторони захисту з листопада 2023 року і до часу розгляду клопотання захисники ознайомився лише з 49 томами, що вказує на повільний темп виконання вимог ст.290 КПК України і може трактуватись як навмисне затягування та за погодженням з підозрюваним.

Водночас, слідчий суддя встановив, що орган досудового слідства не вчиняв процесуальних дій спрямованих на активізацію захистом процесу ознайомлення, при чому, що ч. 4 ст. 290 КПК України передбачає встановлення графіку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, який не складено.

За вищевикладених обставин слідчий суддя вважав, що буде обґрунтованим продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою на строк не більше ніж 30 днів, а тому клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою було задоволено.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать його належної процесуальної поведінки, а тому продовження строку тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що хоча тяжкість обвинувачення й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги слідчим суддею в сукупності з іншими доказами у справі та їм було надано належну оцінку.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Доводи сторони захисту про суворість та необгрунтованість судового рішення, недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України й у матеріалах провадження містяться дані, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді продовження тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 буде недостатнім для забезпечення вказаним ризикам.

Доводи захисника про відсутність доказів, що підтверджують підставність пред`явленої підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд до уваги не бере та наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для продовження строку тримання під вартою.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на позицію, викладену в рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88, відповідно до якої, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що Шевченківський районний суд м. Львова не вправі був розглядати клопотання, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів справи, досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні здійснювало ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ак. Кучера, 5, що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова.

Відтак, з урахуванням наведеного вище, клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою подано з дотриманням вимог ч. 2 ст. 199 КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою й виклав їх у своєму рішенні.

З огляду на наведене, слідчий суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з підстав, викладених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4