Номер провадження: 11-кп/813/1263/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003421 від 24.04.2014 року за апеляційною скаргою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Вінницької області, Піщанського району, с. Рудниця, громадянки України, із середньою освітою, вдови, яка працює реалізатором у приватного підприємця, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003421 від 24.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що в обвинувальному акті, який надісланий до суду після попереднього його повернення прокурору для усунення недоліків, не повністю усунуті його недоліки зазначені в рішенні суду в ухвалі від 26.12.2018 року. Суд послався на те, що при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на сторінках 4,5, стороною обвинувачення не зазначено місце його скоєння. Обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України (стор.5,8), не відповідає диспозиції вказаної норми кримінального закону. Крім того, в обвинувальному акті за вказаним епізодом відсутнє формулювання та обґрунтування суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета).

Суд також зазначив, що в обвинувальному акті відсутнє обґрунтування кваліфікації особливо великого розміру шахрайства за ч.4 ст.190 КК України, оскільки є незрозумілим на підставі чого зроблений такий висновок, в тому числі відсутнє посилання на відповідний висновок експертизи про визначення вартості майна, як того вимагає п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Крім цього, суд визнав обвинувальний акт таким, що не відповідає положенням ст.291 КПК, оскільки до нього, всупереч п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, не додана достовірна інформація щодо повноти та об`єму реєстру матеріалів досудового розслідування, а реєстр містить неточні відомості про проведені процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення.

Також суд зазначив, що відсутність в обвинувальному акті фактичних обставин і конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист обвинуваченої і, як наслідок, в подальшому може слугувати підставою для скасування вироку.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор стверджує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав встановленими та містить правильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 , а також дані, які необхідні для визначення складу кримінальних правопорушень, які ставляться у вину обвинуваченій. Також, прокурор зазначає, що повертаючи обвинувальний акт, суд фактично перейшов до розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення та надання оцінки виконаним процесуальним діям, рішенням та доказам.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), апеляційний розгляд проведено без участі потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Також апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченої ОСОБА_9 , яка будучи повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду до суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Водночас захист обвинуваченої забезпечено адвокатом ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти здійснення розгляду за відсутності обвинуваченої та зазначила, що остання повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відкладення розгляду справи у зв`язку із неявкою інших учасників кримінального провадження, які обізнані про розгляд справи, не відповідатиме положенням ст.28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого судового рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК регламентовано, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК.

Відповідно до п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК .

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вище зазначених вимог.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується із мотивами прийнятого місцевим судом рішення про повернення обвинувального акту прокурору, з огляду на таке.

Як убачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він відповідає вимогам ст.291 КПК та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. В обвинувальному акті зазначені час, місце, мотиви, спосіб вчинення, злочину та кримінальних проступків, які ставляться у вину обвинуваченій, які на думку сторони обвинувачення є достатніми.

Із мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд фактично вдався до оцінки обвинувального акту, сформульованого прокурором обвинувачення та кваліфікацію дій обвинуваченої, які ставляться останній у вину.

При цьому, зазначаючи в оскарженій ухвали про сумнівну та неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, суд фактично вдався до оцінки доведеності кваліфікації дій обвинуваченої, що є предметом розгляду суду на стадії судового розгляду під час оцінки доказів та в подальшому при ухваленні вироку.

Крім того, неточності або неповнота реєстру матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акту, жодним чином не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки це не впливає на суть пред`явленого обвинувачення.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Тобто, саме прокурор наділений повноваженням щодо затвердження обвинувального акту та його погодження, або самостійне складення обвинувального акту із викладенням сформульованого обвинувачення, яке він вважає встановленим.

Колегія суддів вважає, що прокурором виконано зазначені вимоги процесуального закону під час підписання та затвердження обвинувального акту, а висновки суду є не лише помилковим, а й вказують на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки вдався до оцінки обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні та кваліфікації дій обвинуваченої.

За таких обставин висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та рішення про його повернення прокурору для усунення недоліків, апеляційний суд визнає незаконним.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Разом з тим, колегією суддів встановлені обставини, які слугують підставою для реагування судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 вже було предметом розгляду Приморського районного суду м. Одеси та в ньому 12.05.2016 року вже ухвалювався обвинувальний вирок, який був скасований ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.12.2016 року та призначено новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Далі, під час нового розгляду зазначеного кримінального провадження, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 був повернутий прокурору, яка була залишена без змін судом апеляційної інстанції ухвалою від 20.04.2017 року.

В подальшому, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2018 року обвинувальний акт повторно був повернутий прокурору для усунення недоліків, яка була оскаржена стороною обвинувачення. Ухвалою апеляційного суду від 23.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_12 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003421 щодо ОСОБА_9 повернуто прокурору для усунення недоліків.

06.08.2019 року прокурором ОСОБА_8 затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003421, який надійшов до суду 23.08.2019 року та переданий для розгляду складу колегії суддів: головуючий - суддя ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Однак, з моменту надходження обвинувального акту, лише у 2024 році, тобто майже через 5 років, місцевий суд ухвалив рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Даний факт, на переконання апеляційного суду, свідчить про недотримання судом розумних строків розгляду кримінального провадження, визначених положеннями ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК та відповідно порушення гарантії фундаментального права обвинуваченої на розгляд справи упродовж розумного строку, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також передбаченого статтею 7 та частиною першою статті 21 КПК.

Більш того, суд будучи обізнаним про дати вчинення інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, не вжив належних заходів щодо розгляду даного кримінального провадження в розумні строки.

Враховуючи, що з моменту вчинення обвинуваченою, інкримінованих їй кримінальних правопорушень минуло майже 10 років, а судовий розгляд кримінального провадження в місцевому суді фактично не був розпочатий, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на положення ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд вважає існуючий невиправдано тривалий розгляд даного кримінального провадження неприпустимим та таким, що суперечить положенням ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК.

Крім того, враховуючи встановлені колегією суддів істотні порушення вимог КПК, допущені місцевим судом під час розгляду кримінального провадження, які наведені вище, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 14.06.2021 року (справа №686/9636/18), апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 369, 418 КПК, вважає за необхідне звернути увагу голови місцевого суду на встановлені факти порушення вимог кримінального процесуального закону, для вжиття належних та дієвих заходів реагування, з метою неприпустимості аналогічних порушень вимог КПК під час судового розгляду кримінальних проваджень суддями Приморського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003421 від 24.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1, 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1, 4 ст. 358 КК України в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Звернути увагу суду місцевого суду на необхідність дотримання вимог ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК України щодо забезпечення розумного строку розгляду кримінального провадження.

Довести до відома голови Приморського районного суду м. Одеси про недотримання судом положень ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК України, встановлених апеляційним судом та викладених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4