ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/921/24 Справа № 204/7551/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні№ 00000382, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, працюючої на посаді провідного інспектора ДКБ «Південний», одруженої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цим вироком ОСОБА_6 визнана винною за наступних обставин.

17 серпня 2022 року, приблизно о 12 год 30 хв ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, біля буд № 166, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків зі своїм батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, наблизилась до останнього та кулаком правої руки нанесла йому один удар в область голови зліва, після чого правою рукою штовхнула його в область грудної клітини, від отриманого поштовху ОСОБА_9 втратив рівновагу, впав на землю і забив собі лікоть правої руки.

Внаслідок вищезазначених умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на лівій вушній раковині, завушній області зліва (розміром 0,8 х 0,6 см та 1,5 х 1.0 см), що спричинені від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів), та двох саден в предвушній області зліва (12,0 х 0,4 см), на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу (1,0 х 0,2 см), що спричинені від дотикової дії твердого (твердих) предмету (предметів), які мають обмежену контактуючу поверхню, в термін, на який вказує обстежений, тобто 17.08.2022. Виявлені тілесні ушкодження як кожне окремо, так й в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки на підставі: п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.1.1995 р. № 6.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_6 , що виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодженні, кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 125 КК України.

В апеляції:

- захисник просить вирок суду скасувати та зарити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування вказує, що до показів свідка ОСОБА_11 та потерпілого слід ставитися критично, враховуючи той факт, що між потерпілим та обвинуваченої наразі тривають судові процеси, щодо спадкового майна і необхідно врахувати, що потерпілий без згоди інших спадкосмців передав право власності на автомобіль саме свідку ОСОБА_12 , тобто вона також зацікавлена в цій справі, адже має майновий інтерес.

Також зазначає, що необхідно звернути увагу, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повністю спростували можливість обвинуваченої бути приблизно о 12.30 біля будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 166, адже в цей час вона рухалася на трамваї і вийшла вже на зупинці «Східної прохідної».

Крім того вказує, що під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 , жодних понятих не було, був виключно працівник правоохоронного органу, який вказав йому де проставити підпис, що свідчить про недопустимість протоколу про проведення слідчого експерименту.

Заслухавши обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотримані.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Так, за показами потерпілого, 17.08.2022, біля 12.00 години, на вул. Робочій біля ДК "Машинобудівельників" до нього з ОСОБА_11 підбігла його донька ОСОБА_6 та нанесла йому удар правою рукою в ліву скроневу частину голови, після чого штовхнула його обома руками в область грудної клітини, від чого він впав на землю на правий бік, вдарившись правим ліктем.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 надала аналогічні свідчення, зокрема повідомила, що ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_9 на розмах правою рукою в область лівої скроні, після чого схопила за сорочку на груді та штовхнула, від чого останній впав на правий бік.

Окрім цього, суд першої інстанції також безпосередньо допитав свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які повідомили, що обвинувачена підійшла до чоловіка похилого віку та вдарила його в область обличчя, після чого схопила його руками за сорочку на груді та штовхнула, внаслідок чого чоловік упав на бік.

Підстави для недовіри або сумнівів щодо осіб потерпілого та свідків, а також правдивості та об`єктивності їхніх пояснень, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки надані пояснення є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою, а тому не є прийнятними посилання захисника на те, що до пояснень потерпілого та свідки ОСОБА_12 необхідно ставитись критично з огляду на те, що остання зацікавлена в цій справі, оскільки має майновий інтерес.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів покази потерпілого та свідка ОСОБА_12 з мотивів, наведених обвинуваченим захисником в апеляційній скарзі.

Окрім показів потерпілого та свідків, судом першої інстанції також було досліджено письмові докази у кримінальному провадженні, зокрема, протоколи проведення слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_9 , та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , відповідно до яких було встановлено механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

При цьому, не зважаючи на те, слідчі експерименти були проведені в різі дні, усі його учасники показали, що ОСОБА_6 , наблизилась до потерпілого, нанесла кулаком правої руки один удар в область голови зліва, після чого правою рукою штовхнула його в область грудної клітини, від чого він втратив рівновагу, впав на землю та забив собі бік та лікоть правої руки.

Покази вказаних осіб під час слідчих експериментів за їх участю в повній мірі узгоджується з показаннями, наданими ними під час безпосереднього допиту в судовому засіданні. Показання потерпілого та вказаних свідків є логічними, послідовними, в повній мірі узгоджуються між собою та не мають значних відмінностей щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до висновків експерта № 2403е від 06.09.2022 року, № 2407е від 07.09.2022 року та № 2408е від 07.09.2022 року, відповідає механізму їх спричинення, вказаних у протоколах наведених вище слідчих експериментів.

Крім того, згідно з висновком експерта № 2962е від 13.09.2023 року, що ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження, як кожне окремо, так й в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки на підставі: п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.1.1995 р. № 6.

Таким чином, місцевим судом вмотивовано встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами у їх сукупності, що обвинувачена ОСОБА_6 , наблизившись до потерпілого ОСОБА_9 , нанесла останньому кулаком правої руки один удар в область голови зліва, після чого правою рукою штовхнула його в область грудної клітини, від чого він втратив рівновагу, впав на землю та забив собі бік та лікоть правої руки, чим завдала останньому легкі тілесні ушкодження.

Що стосується посилання захисника на те, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повністю спростували можливість обвинуваченої бути на місці вчинення інкримінованого їй злочину, то судом першої інстанції даним обставинам була надана ґрунтована оцінка, зокрема з приводу того, що обвинувачена ОСОБА_6 , в проміжок часу з 12.00 по 13.00 годину, мала можливість перебувати та місці вчинення інкримінованого їй злочину.

При цьому суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення щодо надання оцінки показам свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , зокрема в тій частині, що вказані свідки не були допитані під досудового розслідування та вперше були допитані лише під час судового розгляду, більше ніж через рік після події кримінального правопорушення, а тому не виключена помилковість показань зазначених свідків в цій частині, що обумовлено спливом тривалого проміжку часу між подією та безпосереднім допитом вказаних свідків. Крім того, як було встановлено місцевим судом, покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_18 спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , протоколами слідчих експериментів за участю останніх, проведених через нетривалий проміжок часу після вчинення кримінального правопорушення.

Зауваження захисника на те, що під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 , жодних понятих не було, був виключно працівник правоохоронного органу, який вказав йому де проставити підпис, що свідчить про недопустимість протоколу про проведення слідчого експерименту, не заслуговують на увагу з огляду на те, що згідно протоколу його проведення, при ньому брали участь поняті ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які поставили свої підписи у відповідних графах протоколу.

Таким чином, відсутні підстави ставити під сумнів законність проведення даної слідчої дії, з мотивів, які наводить захисник.

За наведеного, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, які покладені в основу вироку, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_5 щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм процесуального закону, під час апеляційного розгляду провадження свого підтвердження не знайшли, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, тому апеляційна скарги захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 00000382, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4