УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2024 Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі за засобом відеофіксації клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Володимир, Волинської області, громадянина України, з середньої спеціальною освітою, судимого Володимир-Волинським міським судом 22.09.2015 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 05.11.2019 по відбуттю строку покарання, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

18.07.2024 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 22 червня 2024 року об 11-26 год, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом та раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні", який продовжено Указом Президента України №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024, який затверджено Законом України № 3684-IX від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", таємно викрав з полиці вказаного магазину портативну акустичну систему марки «SoundXBlock», вартістю 874 гривні 17 копійок, чим заподіяв ТОВ «Вигідна покупка» майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, він же, 30 червня 2024 року о 10-50 год, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розміщеного за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись корисливим мотивом та раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні", який продовжено Указом Президента України №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024, який затверджено Законом України № 3684-IX від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", таємно, повторно, викрав з полиці вказаного магазину зарядний пристрій PowerBank марки «Gelius PB10013», вартістю 332 гривні 50 копійок, чим заподіяв ТОВ «Вигідна покупка» майнову шкоду на вказану суму.

01 липня 2024 року, відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000795 та №0000796 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, в подальшому об`єднано до одного провадження.

01.07.2024 ОСОБА_5 слідчим, за погодженням із прокурором, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: допитами свідків, потерпілого та підозрюваного, протоколами огляду місця події, протоколами огляду відеозаписів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

19.06.2024 слідчим суддею Володимир-Волинського міського суду відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням відповідних обов`язків строком на 2 місяці.

Однак останній не дотримується виконання ухвали суду та покладених слідчим суддею обов`язків, систематично покидає місце проживання, що призвело до повторного вчинення останнім нових умисних корисливих злочинів.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше судима особа за аналогічні злочини, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під впливом отримання якого в майбутньому, в останнього можуть з`явитись наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи характеризуючи обставини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- через тяжкість злочину, по якому йому повідомлено про підозру, за яке можливе покарання у виді позбавлення волі, у разі доведення провини, враховуючи недотримання підозрюваним обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачає не покидати місце свого проживання цілодобово, ОСОБА_5 може почати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- враховуючи те, що викрадені речі на час проведення досудового розслідування не вилучено, що дає підстави вважати, що дані речі досі зберігаються у підозрюваного, він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із таких речей, або з тих, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні;

- оскільки місце вчинення правопорушення знаходиться неподалік місця проживання підозрюваного, враховуючи спосіб його життя, а також те, що, ОСОБА_5 знятий з метадонової програми та, імовірно, продовжує вживати наркотичні засоби, останній, під їх дією, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- ОСОБА_5 характеризується негативно, як особа, котра постійно займається злочинною діяльністю, враховуючи суспільну його небезпеку у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- ОСОБА_5 не має постійного джерела прибутку та законних засобів для існування, окрім того систематично порушує вимоги обраного запобіжного заходу, в досудового слідства є обґрунтована впевненість що він продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення та в подальшому займатись злочинною діяльністю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив свою причетність до інкримінованої підозри та порушення обов,язків покладених під час обрання запобіжного заходу, а також вчинення в цей період нових злочинів.

Слідчий суддя, заслухавши клопотання слідчого, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

На підтвердження підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення органом досудового розслідування надані: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протокол допиту потерпілого, огляд місця події, протокол допиту свідка, протокол роз`яснення права на захист, повідомлення про підозру та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_5 неодноразово судимий за аналогічні злочини, офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, систематично порушує вимоги обраного запобіжного заходу, в досудового слідства є обґрунтована впевненість що він продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення та в подальшому займатись злочинною діяльністю, суспільно-корисною працею не займається, знятий з метадонової програми та, імовірно, продовжує вживати наркотичні засоби. За місцем проживання та реєстрації характеризується негативно, неодноразово надходили звернення громадян, щодо його протиправної поведінки, неодноразово протягом року притягався до адміністративної відповідальності за дрібні крадіжки, попереджався про необхідність припинення ведення антигромадського способу життя.

Окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує ті обставини, що інкриміноване правопорушення, за яким останній підозрюється, передбачає покарання тільки у виді позбавлення волі строком до восьми років позбавлення волі, при цьому органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не зібрані докази у повному обсязі, на стадії досудового слідства перебуває ще ряд кримінальних проваджень за аналогічні злочини, що дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, внаслідок чого слідчий суддя приходить до висновку обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З огляду на це, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про застосування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 15.09.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 15год 30 хв. 18.07.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_7