Справа №577/4375/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/94/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами зі змінами та доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, вдівця, непрацюючого, без визначеного місця реєстрації, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 та у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 в яких:

- прокурор просив вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2021 року, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст. 125 та ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просив призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Крім цього, просив дослідити встановлені у кримінальному провадженні докази, що характеризують особу засудженого.

В послідуючому прокурор подав до апеляційної скарги зміни і доповнення в яких просив вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2021 відносно ОСОБА_8 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просив на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі. В іншій частині вирок суду просив залишити без зміни;

- обвинувачений стверджував, що з вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2021 не згодний, а тому просив кримінальне провадження переглянути в апеляційному порядку.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15.09.2020 року.

За правилами, передбаченими ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 15.09.2020 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на його користь 5000 грн моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за що покарання відбував реально, належних висновків для себе не зробив, вживає спиртне, з 2001 року перебуває на обліку у лікаря (хронічний алкоголізм) та притягувався до адміністративної відповідальності. На переконання сторони обвинувачення вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_8 як особи та про призначення йому судом занадто м`якого покарання за вчинені злочини.

Обвинувачений в апеляційній скарзі зазначав, що від слідства не переховувався, однак не зміг довести того, що злочини вчинив в стані афекту.

В послідуючому обвинувачений свою апеляційну скаргу доповнив і зазначив про те, що 15.09.2020 року він зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 відпочивали у знайомого ОСОБА_12 , там випивали, жартували, однак потім ОСОБА_13 стало погано і він запропонував відпочити. ОСОБА_14 пішов до своєї кімнати, а він ОСОБА_8 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 пішли до зали. Через деякий час ОСОБА_11 пішла, оскільки її покликав ОСОБА_15 , через 10 хв. він ОСОБА_8 покликав ОСОБА_11 однак відповіді не почув, піднявся з ліжка, направився в сторону кухні та через щілину в дверях кімнати ОСОБА_12 побачив як той на одному ліжку лежить з ОСОБА_11 . Від побаченого, він - ОСОБА_8 отетерів, перестав бачити і чути та як він брав ножа куди були нанесені удари і скільки їх було не пам`ятає. Перше що він побачив перед собою це ОСОБА_11 , яка мовчала, а він штовхнув її в плече та вийшов з будинку. Коли повернувся то біля будинку побачив швидку і поліцію. Зауважував, що коли йшов з будинку то там залишались ОСОБА_16 (він спав), ОСОБА_11 та покійний ОСОБА_14 , який, за словами ОСОБА_11 , лежав рівно вздовж дивану, однак потім, коли приїхав слідчий, тіло ОСОБА_12 було вже в іншому положенні одна нога була на підлозі, ніби він хотів піднятись з ліжка. Футболка, котра після того як він ОСОБА_8 пішов з будинку, висіла на стільці в залі, вже лежала біля покійного ОСОБА_12 , була в крові, з порізами. Наголошував, що ОСОБА_11 він кохав, прожив з нею більше 12 років, а покійного ОСОБА_12 знав більше 6 років, товаришував з ним, не сварились, допомагали один одному.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.09.2020 року у вранішній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) по АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_8 разом зі знайомою ОСОБА_11 перебували у свого знайомого ОСОБА_17 та всі разом вживали алкогольні напої та відпочивали. Сп`янівши, ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_11 пішли відпочивати до кімнати спальні вказаного будинку. ОСОБА_8 ліг відпочивати у кімнаті зали. Обвинувачений розуміючи, що його співмешканка ОСОБА_11 лягла відпочивати з ОСОБА_17 , почав її кликати до себе, але остання його вимоги ігнорувала та продовжувала перебувати у кімнаті із ОСОБА_17 . З даного приводу у ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів виник злочинний намір направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 . З метою реалізації вказаного злочинного наміру обвинувачений підвівся з ліжка та пішов до кімнати кухні, де з шухляди кухонного гарнітуру взяв до правої руки кухонного ножа, та зайшов до кімнати спальні, де в той час на ліжку лежала ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_17 . ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 , тримаючи ніж у правій руці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_17 та бажаючи їх настання, наніс останньому чотири удари лезом ножа в ділянку грудної клітини з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, тобто у місце розташування життєво-важливих органів людини. Після цього ОСОБА_8 припинив наносити удари, впевнившись, що ОСОБА_17 від отриманих ударів ножем помер на місці.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 171 від 20.10.2020 року встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_17 наступила від колото-різаних проникаючих поранень грудної клітини з пошкодженням лівої легені, серця та печінки. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення двох ударів в ділянку грудної клітини зліва та двох ударів в ділянку грудної клітини справа.

Крім цього, 15.09.2020 року у вранішній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) по АДРЕСА_2 ОСОБА_8 перебуваючи у кімнаті спальні будинку, після умисного заподіяння смерті ОСОБА_17 , на ґрунті ревнощів вирішив умисно спричинити тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_11 . Обвинувачений реалізовуючи свій злочинний намір направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, дочекавшись доки ОСОБА_11 підніметься з ліжка на якому вона лежала з ОСОБА_17 та підійде до нього, тримаючи кухонний ніж у правій руці, умисно наніс один удар лезом вказаного ножа в ділянку правої молочної залози останньої. Після цього ОСОБА_8 припинив наносити удари, впевнившись, що він досяг поставленої мети.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 475 від 02.10.2020 року встановлено, що у ОСОБА_11 під час госпіталізації у відділення мали місце рана правої молочної залози, яка виникла від дії предмету з колючо-ріжучими властивостями, що підтверджується характером пошкодження. По ступеню тяжкості рана - так як для її загоєння необхідно час більше 6, але менше 21 дня, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка змінену і доповнену апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила вирок суду першої інстанції змінити і звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, в іншій частині вирок суду просила залишити без зміни, щодо апеляційної скарги обвинуваченого то прокурор заперечила проти її задоволення, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили врахувати, що злочини він вчинив в стані афекту, щодо зміненої і доповненої cкарги прокурора не заперечували, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції оскаржений двома учасниками справи прокурором, який спочатку висловлював свою незгоду з призначеним обвинуваченому покаранням та який в послідуючому свої вимоги змінив і просив суд вирок суду змінити в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та в іншій частині вирок суду просив залишити без зміни, і обвинуваченим, який просив врахувати, що злочини він вчиняв в стані афекту.

Перевіривши матеріали справи в межах заявлених апелянтами вимог, що узгоджується з ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону, попри доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції виконав, оскільки правильно встановив в діях ОСОБА_8 склад злочинів з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, умисне заподіяння смерті іншій людині та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Такого висновку суд дійшов на підставі пояснень обвинуваченого, потерпілих, свідка та письмових доказів, що визнані судом першої інстанції допустимими та належними і такими, що повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиенні інкримінованих йому злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції не заперечував заподіяння смерті ОСОБА_17 та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , але не погоджувався з кваліфікацією дій як умисне вбивство. В суді першої інстанції обвинувачений неодноразово змінюючи покази і пояснював, що 15.09.2020 вранці прийшли з співмешканкою ОСОБА_11 до ОСОБА_17 , який проживає по АДРЕСА_2 , де в цей час у нього знаходився його син ОСОБА_10 . Зазначав, що до цього дня він з ОСОБА_11 вже жили у ОСОБА_17 десь 3 дні та весь цей час вживали спиртні напої разом з ним та ОСОБА_11 . Так, 15.09.2020 він разом з ОСОБА_11 , сходили в магазин купили закуску та випивку. Всі сиділи на кухні та вживали алкогольні напої, спілкувалися та відпочивали. Згодом, сп`янівши, він та ОСОБА_10 пішли відпочивати до великої кімнати та лягли на диван. При цьому ОСОБА_17 та ОСОБА_11 пішли відпочивати вдвох до спальні. Трохи згодом, ОСОБА_10 , заснув, а він покликав до себе співмешканку ОСОБА_11 , яка відпочивала з ОСОБА_17 , але вона не відповідала. Він пішов на кухню, проходячи повз спальні побачив, що ОСОБА_17 та ОСОБА_11 лежать разом на дивані. Після чого в нього в очах потемніло та він не пам`ятає як все було. Потім він побачив перед собою ОСОБА_11 , яка сиділа на дивані, її великі очі та відкритий рот. Він її штовхнув і коли забирав від неї руку побачив у своїй руці ножа, а в ОСОБА_11 з правої сторони виступала кров. Кинув ножа, зрозумів, що щось треба робити, розвернувся і вирішив тікати з кімнати. Він злякався, зрозумів, що щось трапилося, але не розумів що. Пішов випити горілки «на точке» де продають самогон. Повертаючись назад до будинку побачив, що від`їжджає швидка допомога. До нього підбіг ОСОБА_10 і почав його бити, та кричати йому про те, що він зарізав його батька, питаючи його за що він його вбив. Тоді він зрозумів, що вбив батька ОСОБА_10 Наміру вбивати у нього не було. На наступний день коли його привезли на слідчий експеримент до будинку, слідчий спитав у нього скільки він наніс ударів ножем, він відповів 3-4 удари. При яких обставинах він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 він не пам`ятає. Лише пам`ятає, що штовхнув її рукою, забираючи руку побачив в руці ножа. Щодо заявлених позовних вимог потерпілих не визнає.

Допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 пояснювала, що 15.09.2020 вранці разом з ОСОБА_8 прийшли до ОСОБА_17 , який проживає по АДРЕСА_2 . Сходили з ОСОБА_8 до магазину, де купили продукти та літр горілки. До 15.09.2020 вона декілька днів проживала у ОСОБА_17 , а ОСОБА_8 напередодні приїхав з пасіки. Купивши їжу та спиртне вони вдома у ОСОБА_17 сиділи на кухні вживали спиртні напої, грали в карти, відпочивали. Їх було четверо. Вона, ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та його син ОСОБА_10 . Пізніше всі пішли відпочивати. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 пішли до зали, а ОСОБА_17 в спальню. Потім її покликав ОСОБА_17 та попросив полежати поруч з ним на дивані. Вона погодилася. Вони лежали спілкувалися. Пізніше її почав кликати ОСОБА_8 . Вона сказала, що зараз прийде до нього. Після чого ОСОБА_8 пішов на кухню, взяв ніж та зайшов до кімнати та мовчки тримаючи ніж в правій руці наніс десь 3 удари ОСОБА_17 в ділянку грудної клітини. Вона перескочила через ОСОБА_17 схопила ОСОБА_8 за зап`ястя і попросила віддати ніж, але він різко розвернувся та наніс їй удар ножем в праву молочну залозу. Після чого ОСОБА_8 їй віддав ніж та пішов на вулицю. Потім вона підійшла до ОСОБА_10 розбудила його, сказала щоб він телефонував до швидкої бо його батька зарізали. В цей час ОСОБА_17 ще був живий. Через декілька хвилин ОСОБА_17 почав хрипіти і помер. ОСОБА_16 викликав швидку та поліцію. Коли приїхала швидка вона пішла до швидкої допомоги. В цей час вона бачила як ОСОБА_18 бив ОСОБА_8 . Оскільки її забрала швидка допомога більше вона нічого не може сказати. Також пояснювала, що до цього дня ОСОБА_8 вже спричиняв їй неодноразово тілесні ушкодження від яких вона лежала у лікарні. До поліції не зверталася. Просила заявлений позов залишити без розгляду. Щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.

Допитаний судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснював, що 15.09.2020 вранці до них з батьком ОСОБА_17 , де останній проживав по АДРЕСА_2 прийшли ОСОБА_8 разом зі знайомою ОСОБА_11 . Вони принесли закуску та горілки. Всі разом сиділи на кухні та вживали алкогольні напої, відпочивали. Пізніше всі розійшлися відпочивати. Він з ОСОБА_8 пішли до зали. Він заснув. Через деякий час його розбудила ОСОБА_11 , яка сказала, щоб він викликав швидку допомогу, оскільки його батька зарізали. Він зайшов до кімнати, де відпочивав його батько і побачив, що той помер. Він викликав поліцію та швидку. ОСОБА_8 в цей час в будинку не було. Коли він вийшов на вулицю і побачив ОСОБА_8 він накинувся на нього і почав його бити. Заявлений позов підтримував в повному обсязі. Щодо міри покарання просив призначити максимальне покарання.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_19 пояснювала, що проживає по АДРЕСА_3 через три будинки від загиблого ОСОБА_17 . Обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_11 бачила у ОСОБА_17 один раз взимку. Після того, як ОСОБА_17 розлучився зі своєю дружиною 5 років тому, він весь час вживав спиртні напої. Щодо події, яка сталася 15.09.2020 вона нічого не знає. Була присутня при проведенні слідчого експерименту. Бачила, що в будинку вживали спиртні напої, на кухні стояли чарки. ОСОБА_11 забрала швидка допомога. ОСОБА_8 давав пояснення спокійно, не запинався.

Також судом першої інстанції було досліджено і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, які визнано належними і допустимими та які покладено судом в основу обвинувального вироку, зокрема:

- протокол огляду місця події від 15.09.2020 та фототаблиці до нього, з якого встановлено, що під час огляду місця події виявлено ніж виявлений у кімнаті спальні, труп ОСОБА_17 , футболка білого кольору чоловіча, чарки з кімнати кухні, ножиці з кімнати кухні, один кухонний ніж з кухні та чотири кухонні ножі з столу (т.1 а.с.91-114 );

- протокол огляду місця події від 17.09.2020, з якого встановлено, що під час огляду місця події виявлено та вилучено светр бежевого кольору з коричневим кантом (т.1 а.с.131-132);

- висновок судово-медичної експертизи № 171 від 16.09.2020 з якого встановлено, що на підставі даних судово-медичного дослідження трупа гр. ОСОБА_17 , 1973 року народження, з урахуванням відомих обставин випадку і даних додаткових методів дослідження, експерт дійшов підсумків: смерть гр. ОСОБА_17 , 1973 року народження, наступила від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням верхньої долі легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, а саме: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва ділянці 6го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, проникає в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньоключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині, що підтверджується судово-медичними даними дослідження трупу. З моменту смерті до моменту розтину трупа в морзі пройшов час біля 24-28 годин, що підтверджується розвитком трупних явищ. При дослідженні трупу виявлені слідуючи ушкодження: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, яка проникає в черевну порожнину рана, в міжреберному м`язі по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині. Дані ушкодження виникли від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та в своєму комплексі несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Рана по передньо-пахвовій лінії справа в ділянці 4го міжребір`я виникла від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень та не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Згідно судово-токсикологічної експертизи крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,48%о, що згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрату етанолу в крові могло становити тяжку ступінь алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 137-146);

- висновок судово-медичної експертизи № 469 від 18.09.2020 з якого встановлено, що у гр. ОСОБА_8 на час судово-медичного обстеження мали місце: відсутній 11 зуб 1/2 зліва на верхній щелепі, рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва в ділянці 11 зуба на поверхні з білою плівкою, рана на нижній губі справа в ділянці ІV зуба, синець навколо лівого ока, садно в правій лобно-скроневій ділянці, крововилив в склеру лівого ока. Дані ушкодження виникли від дій тупих предметів, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення дані ушкодження могли утворитися в час указаний потерпілим, що підтверджується станом ран, садна та кольором синця. По ступеню тяжкості дані ушкодження згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було спричинено не менше 3х ударів. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися як у вертикальному так і в горизонтальному або близькому до них положеннях. Дані ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, ноги взуті у взуття та інші предмети. Не виключено утворені садна правої лобно-скроневої ділянки при падінні потерпілого на площину (т. 1 а.с. 147-149);

- висновок судово-медичної експертизи № 171 від 21.09.2020 з якого встановлено, що смерть гр. ОСОБА_17 , 1973 року народження, наступила від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, а саме: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3-го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, проникає в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2-х доль в середній третині, що підтверджується судово-медичними даними дослідження трупу. З моменту смерті до моменту розтину трупа в морзі пройшов час біля 24-28 годин, що підтверджується розвитком трупних явищ. При дослідженні трупу виявлені слідуючи ушкодження: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3-го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6-го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3-го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8-го міжребір`я, яка проникає в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6-го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2-х доль в середній третині. Дані ушкодження виникли від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та в своєму комплексі несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілого наступила від колото-різаних проникаючих поранень грудної клітини з пошкодженням лівої легені, серця та печінки. Виявлені тілесні ушкодження виникли прижиттєво, не більше 30-40 хвилин до настання смерті, що підтверджується даними гістологічного дослідження. Не виключено, що він міг здійснювати активні дії, судово-медичних даних для визначення їх характеру, об`єму та тривалості відсутні. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення удару в грудну клітину в ділянку 3-го міжребір`я по білягрудинній лінії зліва, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 6-го міжребір`я по середньо-ключичній лінії зліва, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 8 міжребір`я по білягрудинній лінії справа, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 4го міжребір`я по передньо-пахвовій лінії справа. При судово-медичному дослідженні трупа було виявлено, що рановий канал по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, довжиною не менше 7см, ширина клинка на глибині занурення може становити близько 1см. Рановий канал по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, довжиною не менше 5см, ширина клинка на глибині занурення може становити близько 1см. Рановий канал по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, довжиною не менше 5см, ширина клинка на глибині занурення може становити близько 1см. Згідно заключення медико-криміналістичного дослідження: виявлено колото-різані рани, що могли утворитися внаслідок дії гострокінцевого, односторонньо-гострого предмета, із шириною поринутої частини близько 1,0 см (без урахування скорочувальних властивостей шкіри), що володіє колюче - ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух з помірно вираженими ребрами. Дія обуха відобразилася у нижньо-правих кінцях ушкоджень, дія леза - у краях та верхньо-лівих кінцях ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення двох ударів в ділянку грудної клітини зліва та двох ударів в ділянку грудної клітки справа. Згідно судово-медичного дослідження трупу ранові канали проходять спереду-назад, зліва направо, зверху-вниз. Беручи до уваги огляд місця події та перегляду копії відеозапису слідчого експерименту, потерпілий в момент нанесення пошкоджень знаходився в горизонтальному чи близькому до нього положенні. Згідно заключення медико-криміналістичного дослідження: виявлено колото-різані рани, що могли утворитися внаслідок дії гострокінцевого, одностороннього-гострого предмета, із шириною поринутої частини близько 1,0 см (без урахування скорочувальних властивостей шкіри), що володіє колюче-ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух з помірно вираженими ребрами. Дія обуха відобразилася у нижньо-правих кінцях ушкоджень, дія леза - у краях та верхньо-лівих кінцях ушкоджень. Згідно судово-токсикологічної експертизи крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3.48%о, що згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації етанолу в крові могло становити тяжку ступінь алкогольного сп`яніння. Маловирогідно запобігання смерті потерпілого у разі надання йому невідкладної кваліфікованої медичної допомоги. Механізм спричинення тілесних пошкоджень продемонстрований гр. ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту може співпадати з тілесними ушкодженнями, а саме рани по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рани в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, рани по діафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині, яке було у потерпілого ОСОБА_17 на час дослідження. Інші тілесні ушкодження, а саме рана по передньо-пахвовій лінії справа в ділянці 4го міжребір`я, рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3-го міжребір`я, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, не було продемонстровано механізм їх виникнення гр. ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 150-163 );

- висновок судово-медичної експертизи № 475 від 06.10.2020 з якого встановлено, що в гр. ОСОБА_11 під час госпіталізації у відділення мали місце: рана правої молочної залози, синець верхньої губи зліва. Знаходилась на стац.лікуванні у КНП КМР КМЛ відділення 78 з 15.09.2020 року по 17.09.2020 з діагнозом: ножове поранення половини грудної клітини з пораненням правої молочної залози непроникаюче у плевральну порожнину. В наданій медичній документації синець верхньої губи зліва вказаний лише при госпіталізації у лікарню без опису його належним чином та в подальшому не вказаного в щоденниках спостереження, тому не може об`єктивно розцінюватися як тілесне пошкодження. Рана правої молочної залози виникла від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, що підтверджується характером пошкодження. Час виникнення даної рани визначити не представляється можливим. Оскільки дане тілесне пошкодження в наданій медичній карті не описано належним чином. По ступеню тяжкості рана - так як для загоєння її необхідно час більше 6 але менше 21 дня, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наявність однієї ізольованої рани вказано на те, що було здійснено прикладання однократної дії травмуючого предмету. Рана правої молочної залози виникла від дії колюче-ріжучого предмету, у якого ширина клинка на глибині занурення може становити 1,5 см. Виходячи з даних медичної документації напрямок раневого каналу проходить спереду назад, зліва направо. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися у вертикальному або близькому до нього положеннях. Не виключено утворення даного тілесного пошкодження від дії колюче-ріжучого предмету, який описаний в наданій постанові. При хімічному дослідженні крові та сечі виявлено етиловий спирт в крові 0,9%о, в сечі 0,8%о, на що вказують дані медичної карти та згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації еталону в крові може відповідати легкому алкогольному сп`янінню (т. 1 а.с.164-167);

- протокол слідчого експерименту від 02.11.2020 з якого встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 вході слідчого експерименту продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого ОСОБА_8 (т.1 а.с. 168-169);

- висновок судово-медичної експертизи № 539 від 02.11.2020 з якого встановлено, що не виключено утворення тілесного пошкодження яке малося у гр. ОСОБА_11 під час госпіталізації у лікарню за обставин вказаних нею під час проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с.171-173);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 962 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. Він є видільником (Se) властивих йому групових антигенів А та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т. 1 а.с.176-177 );

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 976 від 25.09.2020 з якого встановлено, що кров із трупа ОСОБА_17 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єктах №№ 1,2 на шортах, що належали потерпілому ОСОБА_17 , наданих на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н ізосерологічної системи крові АВ0, який, як основний, властивий групі крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, а як супутній - усім іншим групам крові. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що походження цієї крові можливе від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Даних за можливе походження цих слідів крові від підозрюваного ОСОБА_8 не одержано (т. 1 а.с.178-180);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 970 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров із трупа ОСОБА_17 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить щ групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єктах №№ 1,2 на фуфайці (футболці), вилученій 15.09.2020 в ході огляду місця події з кімнати спальні будинку за адресою АДРЕСА_2 та наданій на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО, походження яких можливе від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_17 . Даних за можливе походження цих слідів крові від підозрюваного ОСОБА_8 не одержано (т. 1 а.с. 181-183);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 971 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров із трупа ОСОБА_17 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єкті № 1 на кофті (в постанові вказаній слідчим як светр) підозрюваного ОСОБА_8 , наданій на дослідження, присутності крові встановлено. В об`єкті № 2 на цій же кофті, знайдено кров людини, виявлено антигени В та Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єкті № 3 на цій же кофті знайдено кров людини, виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи крові АВ0. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що: походження слідів крові, вказаних в п.3.4. можливе від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім ОСОБА_20 . В цих слідах також не можна виключити домішки крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_17 ; походження слідів крові, вказаних в п.3.5, можливе від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, у тому числі і від підозрюваного ОСОБА_8 . В цих слідах також не можна виключити домішки крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_17 (т. 1 а.с.184-186 );

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 972 від 23.09.2020 з якого вбачається, що кров із трупа ОСОБА_17 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єкті №1 на фуфайці (футболці), яка належить підозрюваному ОСОБА_8 , наданій на дослідження, знайдено кров людини з домішкою поту, піт також виявлений у контрольному матеріалі до об`єкту. Реакцією-абсорбції-елюції в об`єкті № 1 та у контрольному матеріалі до нього виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи крові АВО, походження яких можливе від особи (осіб), яким вони притаманні, незалежно від категорії видільництва. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові та поту на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що походження антигенів А та Н в цих слідах можливе як за рахунок крові так і поту особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, у тому числі і від підозрюваного ОСОБА_8 . В цих слідах також не виключається домішка як крові так і поту особи ( осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 187-189);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 973 від 23.09.2020 відповідно до якого в об`єкті № 1 на спортивних штанах, які належать підозрюваному ОСОБА_8 , наданих на дослідження, присутності крові не встановлено (а.с. 190-191);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи № 974 від 23.09.2020 згідно якого кров із трупа ОСОБА_17 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020). Він відноситься до категорії невидільників (se), що встановлено дослідженням зразка його жовчі. (Висновок експерта №968 від 25.09.2020 року). Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. Він є видільником (Se) властивих йому групових антигенів А та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини. (Висновок експерта №962 від 29.09.2020). В об`єктах №№ 1-4 на чотирьох скляних чарках, вилучених з кухонного столу будинку за адресою: АДРЕСА_2 та наданих на дослідження, знайдено піт без домішки крові. Реакцією абсорбції-елюції виявлено антигени А, В та Н ізосерологічної системи крові АВ0, походження яких можливе від особи (осіб), яким вони притаманні, незалежно від категорії видільництва. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів поту на речових доказах, групову характеристику крові та категорію видільництва осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що в даних слідах можлива домішка поту як від потерпілого ОСОБА_17 , так і від підозрюваного ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 192-194);

- висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 290 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_17 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експерти). Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 962 від 29.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експерти). При судово-цитологічному дослідженні ножиць, запакованих до пакету №4, на їх ріжучій поверхні (об.№ 1) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №1 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові на клинку ножа можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та ОСОБА_21 . У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_17 чи ОСОБА_8 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_17 та особи любої статі, організму якої притаманний антиген В. Присутності крові ОСОБА_8 в даному випадку не виявлено. На ручках ножиць (об.№2) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені (т. 1 а.с. 195-198);

- висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 291 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_17 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 962 від 29.09.2020 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні ножа, запакованого до пакету №1, на його клинку (об.№ 1) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №1 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові на клинку ножа можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та ОСОБА_21 . У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_17 чи ОСОБА_8 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_17 та особи любої статі, організму якої притаманний антиген В. Присутності крові ОСОБА_8 в даному випадку не виявлено. На руків`ї ножа (об№2) кров та епітеліальніядерні клітини не знайдені (т. 1 а.с.199-201);

- висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 287 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_17 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 962 від 29.09.2020 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_17 (об. №№ 1,2) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №№ 1,2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові в піднігтьових пластин рук ОСОБА_17 можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та ОСОБА_21 . У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_17 чи ОСОБА_8 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_17 та особи любої статі, в організмі якої міститься антиген В. Присутності крові ОСОБА_8 в даному випадку не виявлено (т.1 а.с.209-212);

- висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 285 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_17 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 962 від 29.09.2020 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні змивів з обох рук ОСОБА_17 (об. №№ 1,2) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №№ 1,2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові в змивах рук ОСОБА_17 можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та Н. У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_17 чи ОСОБА_8 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_17 та особи любої статі, в організмі якої міститься антиген В. Присутності крові ОСОБА_8 в даному випадку не виявлено (т. 1 а.с.213-215);

- висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 286 від 23.09.2020 з якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_17 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 962 від 29.09.2020 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні змивів з обох рук ОСОБА_8 (об. №№ 1,2) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №№ 1,2 виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові в змивах рук ОСОБА_8 можливо від особи любої статі, організму якої притаманні антиген Н, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_17 . Присутності крові ОСОБА_8 в даних об`єктах не виявлено (т.1 а.с. 216-218);

- висновок судово-медичної (криміналістичної) експертизи № 196 від 28.09.2020 з якого встановлено, що у верхньому та середньому відділах передньої поверхні фуфайки справа, вилученої з трупу ОСОБА_17 виявлено чотири колото-різаних пошкоджень, які утворилися від дії плоского колюче-ріжучого знаряддя, яке має відносно гостру різальну кромку лезо, дія якого відобразилася в краях та верхньо-лівих кінцях пошкоджень. Ознаки дії обуха в нижньо-правих кінцях пошкоджень неінформативні, в результаті сповзання ниток крайових і кінцевих петель в просвіт отворів. Виявлені пошкодження на фуфайці малоінформативні і для ідентифікації травмуючого знаряддя за груповими ознаками не придатно. Не виключена можливість, що колото-різані пошкодження утворилися від дії одного знаряддя (т. 1 а.с. 219-223 );

- висновок судово-медичної (криміналістичної) експертизи № 197 від 28.09.2020 з якого встановлено, що на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва від трупу ОСОБА_17 виявлено дві колото-різані рани, що могли утворитися внаслідок дії гострокінцевого, односторонньо-гострого предмета, із шириною поринутої частини близько 1,0 см (без урахування скорочувальних властивостей шкіри), що володіє колюче-ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух з помірно вираженими ребрами. Дія обуха відобразилася у нижньо-правих кінцях ушкоджень, дія леза у краях на верхньо-лівих кінцях ушкоджень. На представленому на експертизу клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва виявлено фонове забруднення слідами заліза. Виявлені ушкодження на представленому на експертизу клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва могли бути спричинені клинком ножа наданого на експертизу, або іншим клинком з аналогічними конструктивними особливостями, ступенем гостроти леза, кінця (вістря), властивостями обушка (т.1 а.с.224-227);

- висновок судово-психіатричного експерта № 272 від 02.11.2020 з якого встановлено, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту, відчував негативно забарвлене емоційне переживання образи та злості, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та поведінку (т.1 а.с.229-234).

Вказані висновки експертів, суд першої інстанції визнав достовірним і такими, що не викликають сумнівів у своїй правильності, науковій обґрунтованості, повноті та всебічності дослідження і такими, що об`єктивно узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження. При цьому суд виходив з критеріїв, визначених ст. ст. 94, 101 -102 КПК України. Апеляційним судом, з урахуванням доводів апелянтів, також не встановлено підстав для неврахування перелічених вище доказів.

Також з матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції досліджувався і відеозапис проведення слідчого експерименту, з підозрюваним, з якого встановлено, що він проведений 16.09.2020 об 11 год. 15 хв. в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , з участю підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 і з якого слідує, що ОСОБА_8 добровільно детально розповів та показав як наносив удари ножем потерпілому ОСОБА_17 в ділянку грудної клітки, та потерпілій ОСОБА_11 визнаючи що робив це умисно.

Зі змісту переглянутого судом першої інстанції відеозапису проведення слідчого експерименту, зі свідком ОСОБА_11 , який проведений 16.09.2020 року о 12 год. 10 хв., встановлено, що ОСОБА_8 наніс правою рукою три удари ножем в ділянку грудної клітини ОСОБА_17 , від яких останній помер, а потім їй в праву молочну залозу.

Зі змісту переглянутого судом першої інстанції відеозапису проведення протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_8 від 15.09.2020 року судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 повністю визнає, що внаслідок його умисних дій було заподіяно смерть ОСОБА_17 .

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття даного процесуального рішення в даній конкретній ситуації дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що стороною обвинувачення вина обвинуваченого ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованих злочинів доведена, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, умисне заподіяння смерті іншій людині та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив врахувати те, що він вказані злочини вчинив в стані афекту, про що в апеляційній скарзі навів детальний аналіз подій, які пов`язував зі своїми діями і які зводив до того, що умислу на вчиення злочинів не було і вчиняти їх він не хотів.

Однак до вказаного колегія суддів відноситься критично і звертає увагу на те, що вказане вище обвинуваченим судом першої інстанції вже було предметом аналізу про що суд навів детальну оцінку в мотивувальній частині вироку.

Так, суд врахував спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дії.

Згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Проаналзувавши в сукупності отриманих та досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме умисними діями ОСОБА_8 під час перебування його в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклої ревнощі, які виразилися в нанесенні ударів ножем в життєві важливі органи потерпілого ОСОБА_17 доводять повністю, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

При прийнятті даного рішення суд врахував позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Суд першої інстанції врахував, що під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_8 детально та добровільно пояснював і показував, що ножем наносив удари потерпілому в ділянку грудної клітини. Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/10306/15-к той факт, що в судовому засіданні обвинувачений змінив свої покази не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недійсним.

Твердження обвинуваченого про те, що під час вчинення злочину він не думав про наслідки та не бажав їх настання, суд обгрунтовано розцінив як спосіб захисту, оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта №272 від 02.11.2020 року, під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту, відчував негативно забарвлене емоційне переживання образи та злості, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та поведінку.

Про наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_17 , свідчить характер тілесних ушкоджень та їх локалізація, а саме чотири удари лезом ножа в ділянку грудної клітини з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, тобто у місце розташування життєво-важливих органів людини, знаряддя злочину у життєво важливий орган серце, печінку, легені. Таким чином, періодично та цілеспрямовано, наносячи удари ножем у життєво-важливий орган людини - серце, обвинувачений діяв умисно, бажаючи настання наслідків у виді смерті потерпілого Як встановлено судом мотивом злочину сталі ревнощі, які були викликана тим, що ОСОБА_17 разом з ОСОБА_11 лежали на ліжку.

Також суд обґрунтовано звернув увагу і на поведінку обвинуваченого після нанесення потерпілому 4 ударів ножем, та потерпілій ОСОБА_11 , а саме обвинувачений не намагався викликати швидку медичну допомогу чи повідомити поліцію, а натомість залишив будинок потерпілого, пішов та вживав ще спиртне. Та обставина, що пізніше після вчинення злочину, обвинувачений повернувся до місця проживання потерпілого щоб подивитися та перевірити стан ОСОБА_17 , не впливає на кваліфікацію злочину й не виключає притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності саме за протиправне позбавлення життя іншої людини.

Тому, виходячи з викладеного колегія суддів не вбачає підстав для того щоб погодитись з викладеними обвинуваченим висновками апеляційної скарги, а тому в її задоволенні відмовляє за необґрунтованістю.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то тук колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суд повинен дотримуватися вимог кримінального закону і враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів справи за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 115 та ч. 2 ст. 125 КК України, з урахуванням ч.1 ст. 70 КК України, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі.

При цьому, судом першої інстанції було враховано суспільну небезпеку вчинених злочинів, один з яких є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, зміну поведінки та ставлення до скоєного під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_8 , враховано обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого активне сприяння у розкритті злочинів, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Також судом враховано, що раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 не притягувався, вину визнав частково, є особою без постійного місця мешкання, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває в наркологічному кабінеті поліклініки для обслуговування дорослого населення КЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку з 23.03.2001 з діагнозом хронічний алкоголізм, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням досліджених судом першої інстанції доказів та обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що обвинуваченому ОСОБА_8 , з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком в 11 років.

Підстав для призначення як менш суворого так і більш суворого покарання ОСОБА_8 , з урахуванням позиції прокурора, колегія суддів не встановила.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними доводи зміненої і доповненої апеляційної скарги прокурора про існування підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Так, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи те, що діяння за ч. 2 ст. 125 КК України вчинено ОСОБА_8 15.09.2020, відноситься до категорії кримінального проступку, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 який не визнає вину у вчиненому, та те, що станом на 01.04.2024 (дата перегляду апеляційним судом вироку) минуло три роки, колегія суддів вважає за необхідне вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2021 відносно ОСОБА_8 змінити і на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що узгоджується з п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України.

Інших підстав для змінити чи скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду в іншій його частині суд апеляційної інстанції залишає без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами та доповненнями задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2021 відносно ОСОБА_8 , змінити.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4