Кримінальне провадження №629/1698/24
Номер провадження 1-кп/629/122/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження №0000008 від 02.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лозова, Харківської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.10.2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в

14.12.2023, близько 12:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 в стані алкогольного сп?яніння, знаходився у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , де він разом з потерпілим ОСОБА_6 розпивали спиртні напої.

В цей час потерпілий ОСОБА_6 передав свою картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_4 для того, щоб останній здійснив покупку алкоголю, цигарок та продуктів харчування при цьому назвавши пін-код від вказаної картки. Після цього у ОСОБА_4 виник умисел направлений на заволодіння грошовими коштами з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 14.12.2023 року, в період часу з 14:33 по 15:40, утримуючи при собі раніше отриману банківську картку ОСОБА_6 та знаючи пін-код від неї, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , без дозволу власника здійснив зняття готівки з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в банкоматі за адресою: АДРЕСА_3 , на суму 5000 грн, а у банкоматі за адресою: АДРЕСА_4 , на суму 3000 грн та придбав мобільний телефон марки «Samsung» моделі G3 у магазині «Моя техніка» за адресою: АДРЕСА_1 , за 945 грн, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 8945 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що не має претензій матеріального та морального характеру, просить суворо не карати ОСОБА_4 .

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не

наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Лозова, Харківської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, на обліку у лікаря -психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на військовому обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується нейтрально.

Згідно досудової доповіді Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 24.05.2024 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високий, ризик небезпеки для суспільства дуже високий, ризик шкоди життю і здоровю - середній.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та повне відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного спяніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, вчинення обвинуваченим злочину в період іспитового строку, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1, 75, 76 КК України у суду немає.

Відносно ОСОБА_4 31.01.2024 року слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.03.2024 року. 14.03.2024 року за ОСОБА_4 була внесена застава.

Відповідно перебування обвинуваченого під вартою у період з 31.01.2024 року по 14.03.2024 року включно підлягає зарахуванню у строк відбуття ним покарання у виді обмеження волі.

Так, суд вважає за необхідне при винесенні вироку застосувати положення ст. 72 КК

України, а саме п.п. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_7 від 31.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. Застава внесена на рахунок: UA0006674, , банк отримувача ДКС України м. Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, призначення платежу: застава внесена за ОСОБА_4 , згідно ухвали від 31.01.2024 р. по справі №629/128/24, внесена ОСОБА_8 14.03.2024 року, в зв`язку з чим його звільнено з-під варти.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Оскільки під час судового розгляду кримінального провадження клопотань про скасування або зміну запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходило, суд не вбачає підстав для скасування або зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави до набрання вироком законної сили.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 11 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 визначено механізм внесення, підтвердження зарахування, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

-заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

-засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

-копія платіжної інструкції, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, Верховний Суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжну інструкцію про повернення коштів.

Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних інструкцій територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, Верховного Суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

Як вбачається з копії квитанції від 14.03.2024 року на рахунок ТУ ДСА України в Харківській області ОСОБА_8 внесена застава в розмірі 60 560 грн.

Так, суд виходить з того, що підстави для звернення застави в дохід держави або на виконання вироку в частині майнових стягнень відсутні, а тому сума, внесеної застави, підлягає поверненню після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлений.

По справі відсутні витрати на залучення експерта.

У справі відсутні речові докази.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2023 року у вигляді 1 місяця обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 місяця обмеження волі.

На підставі положень ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк перебування його під вартою з 31.01.2024 року по 14.03.2024 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_9 рахувати з дня прибуття і постановки ОСОБА_9 на облік у виправному центрі.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) грн, внесену ОСОБА_8 за ОСОБА_4 , яка знаходиться на депозитному рахунку ТУ ДСА України у Харківській області, з призначенням платежу - застава внесена за ОСОБА_4 , згідно ухвали від 31.01.2024 р. по справі №629/128/24, згідно з квитанцією №0.0..1 від 14.03.2024 року, після набрання вироком законної сили - повернути заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Цивільний позов відсутній.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Згідно ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за

відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1