В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 28.09.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянське Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, депутата Тячівської районної ради VIII скликання, особи з інвалідністю II групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000534 від 28.09.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

08.03.2024 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

З урахуванням даної угоди про визнання винуватості, укладеної 08.03.2024 між прокурором та обвинуваченим, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 27.09.2022, приблизно о 19 год. 00 хв., він, керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «AUDI», моделі «A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого перебувала пасажир ОСОБА_6 , на перехресті вулиць Борканюка та Закарпатської, у селищі міського типу Середнє Ужгородського району Закарпатської області, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, відволікся від керування даним транспортним засобом, перевищивши швидкість, яка дозволяється для руху транспортних засобів у населених пунктах, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги з подальшим перекиданням керованого автомобіля у кюветі, де зупинився при зіткненні з ґрунтом, чим грубо порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 12.4 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «AUDI», моделі «A6», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах лівої та правої нижньої повіки; перелом лобної кістки зліва; перелом кісток носа; гематосинус лівої лобної пазухи; пневмоцефалія.

Тілесні ушкодження у вигляді перелому лобної кістки зліва, гематосинус лівої лобної пазухи, пневмоцефалія кваліфікуються за небезпекою для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.3 «б» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах лівої та правої нижньої повіки мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударянні об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди.

По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються, згідно з даними медичної документації, в час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 12.4 ПДР, якими визначено: п. 2.3 «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».

Невиконання водієм ОСОБА_3 вказаних вимог п. п. 2.3 «б», п. 12.1, п. 12.4 ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили, а саме спричиненням тяжких тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 08.03.2024, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнивши його від відбуття покарання з випробувальним терміном на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України та із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.03.2024 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у його присутності та просив затвердити її з урахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнає повністю.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 08.03.2024 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилися, у матеріалах справи наявна заява, підписана неповнолітньою потерпілою ОСОБА_6 та її законним представником ОСОБА_7 , згідно з якою ОСОБА_6 відповідно до положень КПК України просить провести підготовче судове засідання та судовий розгляд без її участі, оскільки не може прибути на засідання. Надає прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 . Цивільний позов заявляти не буде. Збитки, спричинені внаслідок ДТП, відшкодовані їй у повному обсязі, претензій не має.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 08.03.2024 не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 08.03.2024 вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 08.03.2024 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного ОСОБА_3 , обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_3 від відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні: транспортний засіб марки «AUDI», моделі «A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику при відділі поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_3 , скасувавши накладений на нього арешт згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2022 у справі № 308/13812/22 (1-кс/308/4520/22); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке повернуто ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 2265,36 грн., з яких: вартість інженерно-транспортної експертизи № СЕ19/107-22/8926-ІТ від 18.11.2022, яку проведено експертами Закарпатського НДЕКЦ МВС України, у розмірі 1132,68 грн.; вартість інженерно-транспортної експертизи № СЕ19/107-22/9200-ІТ від 18.11.2022, яку проведено експертами Закарпатського НДЕКЦ МВС України, у розмірі 1132,68 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 376, 395, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.03.2024 між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000534 від 28.09.2022.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні:

транспортний засіб марки «AUDI», моделі «A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику при відділі поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_3 , скасувавши накладений на нього арешт згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2022 у справі № 308/13812/22 (1-кс/308/4520/22);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке повернуто ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 2265,36 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять грн. 36 коп.) грн., з яких: вартість інженерно-транспортної експертизи № СЕ19/107-22/8926-ІТ від 18.11.2022, яку проведено експертами Закарпатського НДЕКЦ МВС України, у розмірі 1132,68 грн.; вартість інженерно-транспортної експертизи № СЕ19/107-22/9200-ІТ від 18.11.2022, яку проведено експертами Закарпатського НДЕКЦ МВС України, у розмірі 1132,68 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1