Справа № 539/5716/23
Провадження № 1-кп/539/101/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000610 від 18.08.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, громадянина України, освіта повна середня, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

встановив :

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Представником цивільного позивача ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 з метою забезпечення цивільного позову, поданого потерпілою ОСОБА_8 заявлено клопотання про арешт майна, а саме на:

- належну обвинуваченому ОСОБА_6 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши її відчуження без встановлення заборони права користування.

- належну обвинуваченому ОСОБА_6 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши її відчуження без встановлення заборони права користування.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання про арешт майна.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання про накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно, посилаючись на його не обґрунтованість та відсутність ризиків розпорядження майном.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно обвинуваченого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для обвинуваченого.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.01.2024 року прийнято до розгляду цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, які завдані внаслідок вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, визнано потерпілу ОСОБА_8 - цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_6 - цивільним відповідачем по даному кримінальному провадженню.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.02.2024 року та Договору дарування квартири від 29.06.2023 року, нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_3 , та 1/4 частка квартири АДРЕСА_4 , належать обвинуваченому ОСОБА_6 .

Суд вважає, що представником цивільного позивача ОСОБА_9 в достатній мірі обгрунтовано та доведено, з урахуванням розміру заявлених позовних вимог, необхідність застосування арешту вказаного майна з метою забезпечення цивільного позову поданого потерпілою ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним накласти арешт на вищевказане майно з метою забезпечення цивільного позову в рамках даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170 - 174, 369-372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 , як цивільного відповідача - задовольнити.

3 метою забезпечення цивільного позову, поданого потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накласти арешт на:

- належну обвинуваченому ОСОБА_6 квартиру (розмір частки: 1) за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони права розпорядження.

- належну обвинуваченому ОСОБА_6 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони права розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено 28.02.2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3