Справа № 308/6385/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000057 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000057 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 10.04 2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 03.04.2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057, відомості про яке внесені до ЄРДР 03.04.2024, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 333 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 квітня 2024 року близько 15 год. 10 хв. на митний пост «Косонь» заїхав автобус марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Sprinter» з д.н.з. НОМЕР_1 , який слідував в напрямку руху «виїзд» з території України, під керуванням громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Для проходження митного контролю ОСОБА_4 обрав смугу руху «зелений коридор», тим самим задекларував, що він не переміщує жодних предметів або речей, які потребують декларування або відповідного спеціального дозволу на їх переміщення. В якості пасажира транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_1 , слідувала громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, в ході проведення контролю у формі митного огляду, у багажному відділенні в картонній упаковці, серед особистих речей ОСОБА_5 виявлено предмети авіаційно-технічного обладнання як цивільного так і військового призначення, без відповідних дозвільних документів, які підлягають державному експортному контролю.

За результатами огляду місця події було вилучено:

Металевий предмет квадратної форми з заокругленими краям помаранчевого кольору з внутрішньої сторони та синьо-білого кольору з зовнішньої сторони, розмірами 60 см на 74 см, на якому відсутні наявне заводське маркування, ззовні схожий на евакуаційний лючок літака;

Металевий предмет прямокутної форми світло-коричневого кольору, розмірами 24 см на 80 см, на боковій частині нанесене маркування чорною краскою 11 203 27, інші заводські маркування відсутні, ззовні схожий кришку лючка для доступу до елементів обслуговування літака.

Картону коробку коричневого кольору з написом на боковій частині ATR METAL FURNITURE, окрім цього на боковій частині міститься фірмова наклейка Нової Пошти з наступними даними: Ужгород. ВІД 08.03. приватна особа ОСОБА_6 м. Хмельницький, відділення № НОМЕР_4 , КОМУ приватна особа Касич Маряна м. Ужгород, відділення №1, НОМЕР_5 , в якому знаходились вищевказані металеві предмети під час митного огляду.

Слідчий вказує, що на даний час, у органа досудового розслідування є підстави вважати, що всі вилучені предмети містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

03.04.2024 року, вищезазначені речі, постановою слідчого визнанні, як речові докази у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що у даному випадку, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є збереження речових доказів, а підставою для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження, є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Із урахуванням вищевказаного, орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків відчуження вилучених предметів третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертному дослідженню та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Перевіривши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З наданих копій матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, майно, на яке слідчий просить накласти арешт є майном особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а тому є майном третьої особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 64-2 КПК України прокурор звертається до суду із клопотанням про арешт майна третьої особи, проте дане клопотання подане слідчим за погодженням з прокурором, а не прокурором.

Вказане, на переконання слідчого судді, свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до вищевказаних вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення вказаних недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000057 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, про арешт майна,- повернути прокурору Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1