Справа № 592/8067/24
Провадження № 1-кп/592/458/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, громадянка України, заміжня, офіційно не працює, мешканка АДРЕСА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) раніше не судима

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні 0001186 від 17.04.2024

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжено.

Потерпілий ОСОБА_6 16.04.2024 близько 16:00 перебував у торговій залі магазину «Дивоцін», що за адресою: АДРЕСА_3 , тобто у громадському місці з обмеженим доступом. Проходячи у торговій залі магазину, ОСОБА_6 о 16:04 втратив власні грошові кошти у сумі 2 300 грн, які випали на підлогу з відкритого гаманця. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом викрадення грошових коштів, які потерпілий втратив з власної необережності у приміщенні торгової зали магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, розуміючи, що грошові кошти належать іншій особі, упевнившись, що потерпілий не вживає дій щодо пошуку втрачених грошей, таким чином забезпечивши таємність своїх дій, знаходячись у торговій залі зазначеного, магазину близько 16:04 підняла з підлоги гроші та сховала у руці. У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 дочекалась, доки потерпілий залишить торговий відділ магазину, упевнившись, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, та приблизно 16:05 підняла з підлоги магазину іншу частину грошових коштів. Після цього ОСОБА_3 , маючи при собі викрадені грошові кошти у сумі 2300 грн, залишила приміщення магазину «Дивоцін» та таким чином викраденими грошима розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнала повністю, не оспорювала обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду показала, що кілька місяців тому 16.03.2024 у післяобідній час вона зайшла в ковбасний відділ магазину, побачила гроші, позбирала та знаючи, що гроші їй не належать, нікого не повідомивши залишила приміщення вказаного магазину та поклала гроші вдома. Наступного їй повідомили працівники поліції про вчинення нею злочину, згодом викрадені гроші, які лежали вдома, вона повернула поліції. Щиро кається у вчиненому, відшкодувала заподіяну шкоду, а також зазначила про збіг тяжких життєвих обставин.

Показання обвинуваченої щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, є повними, послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують особу обвинуваченого та тих, які необхідні для вирішення питання про стягнення судових витрат.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена в умовах воєнного стану».

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке буде необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових злочинів, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима (а.п. 41) її вік 64 роки, під медичним наглядом у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 38-39), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 40).

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини вчинення злочину та вартість викраденого майна, вік обвинуваченої, добровільне відшкодування завданого збитку, суд вважає за потрібне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, покарання з застосуванням ст. 69 КК України. При цьому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 371, 374, 376, 392 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 до відбуття призначеного покарання обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R №MFP643BE25192672 залишити в матеріалах кримінального провадження, що зберігається в Окружній прокуратурі м. Суми;

- купюри наступним номіналом: 1 гривня СЄ 4031407; 5 гривень ЮА 6141404; 20 гривень (2 купюри) АК1652989, EЄ0971001; 50 гривень (3 купюри) ЕГ0241534, ТУ8027862, ЕБ8006219; 200 гривень (6 купюр) УЖ7994729, УА5064637, УЛ1531460, EB5187320, ЄИ7073936, EB9371487 вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1