Справа № 953/1711/23
№ провадження 1-кп/646/206/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження №0001448 від 22.05.2022р., відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,

встановив:

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Прокурор посилається на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою інкримінованого їй злочину, а також ризик переховування обвинуваченої від суду, про наявність якого свідчить те, що ОСОБА_7 не має неповнолітніх дітей або непрацездатних а тимчасово окупованою територією України. У цій справі існує значний суспільний інтерес з огляду на те, що обвинуваченій інкримінується вчинення злочину проти основ національної безпеки України. З огляду на цю обставину, рішення суду щодо запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. На думку прокурора, належну процесуальну поведінку обвинуваченої та досягнення цілей кримінального провадження може забезпечити лише такий запобіжний захід як тримання під вартою. Також прокурор посилається на положення ч.6 ст.176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, у тому числі, ст.ст.11 та 111-1 КК України, у разі наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, застосовується лише такий запобіжний захід як тримання під вартою, а також на положення ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, у тому числі, ст.111 та ст.111-1 КК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або визначення розміру застави у разі продовження строку тримання обвинуваченої під вартою. Захисник посилається на тривалість тримання обвинуваченої під вартою, а також те, що обсяг обвинувачення зменшився у зв`язку зі зміною прокурором обвинувачення у суді, і наразі ОСОБА_6 вже не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.111 КК України, а отже, зменшилася тяжкість обвинувачення. Також захисник вважає, що ризику втечі не існує, враховуючи міцні соціальні зв`язки обвинуваченої, її похилий вік та незадовільний стан здоров`я, а також наявність житла у місті Харкові. Крім того, закон не забороняє визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у подібних справах.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 , посилаючись на те, що зі зміною обсягу обвинувачення відпали підстави для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки відповідно до ст.183 КПК України він не може бути застосований до раніше несудимих осіб, які обвинувачуються у вчиненні нетяжких злочинів. Отже до обвинуваченої має бути застосований більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт або застава, розмір якої не повинен бути надто обтяжливим для обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора та підтримала клопотання захисника ОСОБА_5 і думку захисника ОСОБА_4 .

Прокурор заперечувала проти клопотання захисника ОСОБА_5 .

Вислухавши сторони, дослідивши доводи клопотань, суд приходить до наступного.

З урахуванням зміненого прокурором обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, який є нетяжким злочином.

У даному випадку існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 цього злочину, тобто інформація, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що обвинувачена, можливо, його вчинила без попереднього висновку щодо її винуватості.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховування обвинуваченої від суду.

І хоча з часом вони зменшився, проте досі залишається актуальним, враховуючи тяжкість можливого покарання у випадку доведення винуватості обвинуваченої.

Так, за злочин, передбачений ч.4 ст.111-1 КК України, закон передбачає покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Крім того ОСОБА_6 не має неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на своєму утриманні. Наявність чоловіка та повнолітніх дітей і неповнолітніх онуків не є однозначним запобіжником ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Суду не надано доказів перебування цих осіб на офіційному утриманні чи під опікою/піклуванням обвинуваченої, що створювало б достатньо міцний зв`язок з місцем проживання, за яким захисник просить застосувати домашній арешт. Під час розгляду справи було з`ясовано факт проживання близьких осіб обвинуваченої (повнолітніх дочок та неповнолітніх онуків) за кордоном. Таким чином, не існує міцних соціальних зв`язків у обвинуваченої за місцем виконання домашнього арешту, про який просить захисник, тобто у м.Харкові.

Крім того, місцем роботи, здійснення повноважень депутата міської ради ОСОБА_6 та місцем знаходження належного їй нерухомого майна та ПП « ОСОБА_8 », яке нею засновано та яким вона керує, є м.Куп`янськ, який був тимчасово окупованим. На цей ОСОБА_9 район час відноситься до територій, де ведуться бойові дії. Тому на цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України. При цьому, за обставинами інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень вона обвинувачується у взаємодії з окупаційними органами влади РФ.

Інші доводи сторони захисту, у тому числі, щодо особи обвинуваченої, її соціального та матеріального статусу, відсутності судимостей тощо, не спростовують вищевказаних висновків суду.

При цьому, що стосується незадовільного стану здоров`я обвинуваченої, то обвинуваченій надається медична допомога, у тому числі, у закладі охорони здоров`я поза межами слідчого ізолятору.

Щодо доводів захисника ОСОБА_4 про неможливість застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки вона раніше не судима та обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, то вони є помилковими.

Так, згідно з п.3 ч.2 ст.183 КПК України Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину .

Проте, 14.04.2022р. Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки».

Цим Законом було доповнено статтю 176 КПК України доповнити частиною шостою такого змісту: "6. Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1-, 258 - 258-5, 260, 261, 437 -442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті";

Тобто вказана правова норма п.3 ч.2 ст.183 КПК України та прийнята з метою захистити найбільш вразливі інтереси держави та суспільства під час воєнного стану, введеного у зв`язку з невиправданою військовою агресією РФ проти України та в умовах, коли правоохоронні органи фіксували та продовжують фіксувати численні факти вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, у тому числі, колабораційної діяльності.

Крім того, наявність обгрунтованої підозри у вчинення ОСОБА_6 злочину проти основ національної безпеки України, існування ризику втечі та з урахуванням значного суспільного інтересу у цій справі, саме такий запобіжний захід як тримання під вартою є виправданим для запобігання цьому ризику та досягнення цілей кримінального судочинства.

Так, ОСОБА_7 займала високий соціальний статус у суспільстві, будучи депутатом місцевої ради та підприємцем. Їй інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану, який введений у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, тобто в ситуації, коли інтереси суспільства та держави є особливо вразливими. Під час розгляду справи у судових засіданнях присутні представники громадськості, здійснювалися фото- та відеозйомка судового процесу. Ці обставини свідчать про наявність значного суспільного інтересу у кримінальному провадженні.

Тому у сукупності з високим ризиком переховування обвинуваченої від суду, ці обставини у випадку зміни обвинуваченій запобіжного заходу можуть викликати негативні соціальні наслідки, які поставлять під загрозу публічний порядок.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченої під вартою, що цілком відповідає легітимній меті у цьому кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки з урахуванням всіх вищевикладених обставин, такий захід, зокрема, домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти цим ризикам.

З урахуванням усіх вищенаведених обставин, суд не визначає розмір застави, оскільки вважає, що він, як альтернативний запобіжний захід не зможе гарантувати реалізацію цілей кримінального судочинства, з огляду також на вразливість суспільного інтересу у справі та об`єкту інкримінованого посягання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 176, 177, 178, 199, 314, 315, 316, 331, 336, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій або визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 29.06.2024 р. включно.

Строк дії ухвали до 29.06.2024р. включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1