Справа № 645/2414/24
Провадження № 1-кс/645/697/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 05.05.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, та визначити місцем зберігання речового доказу - майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 05.05.2024 року близько 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не впоравшись з керуванням вчинив дорожньо-транспортну подію у вигляді наїзду на дерево, отримавши тілесні ушкодження.

За даним фактом 05.05.2024 року розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000655, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

05.05.2024 року по закінченню огляду місця дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб: «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 було направлено на майданчик тимчасового утримання.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стала очевидцем події пояснила наступне: близько 11:40 остання виїхала з прибудинкової території від будинку АДРЕСА_3 . Пропустила транспортні засоби, які рухались проїжджою частиною, один з них був автомобіль "ВАЗ-2107", державний номерний знак НОМЕР_1 , і коли він проїхав зі сторони бульвару ОСОБА_6 в сторону вул. Ощепкова по вул. Танкопія вона виїхала за ним. Після чого автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 різко змінив напрямок руху ліворуч і в`їхав в дерево, яке знаходилось на узбіччі.

06.05.2024 року слідчим була винесена постанова, якою вищевказаний автомобіль було визнано речовим доказом.

Автомобіль "ВАЗ-2107", держаний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор вказує, що метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речового доказу для призначення судових експертиз, а також встановлення істини під час досудового розслідування.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Підстав для визнання явки прокурора обов`язковою слідчий суддя не вбачає.

Власник майна ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся заздалегідь та належними чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя перевіривши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

06 травня 2024 року (понеділок) до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000655 від 05.05.2024 року, виявленого та вилученого під час огляду місця події 05.05.2024 року (неділя). Вказане клопотання подано до суду 06.05.2024 року. Таким чином, строки звернення до суду з клопотанням про арешт майна прокурором не порушені.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 05.05.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

05.05.2024 року в період часу з 13:30 по 14:15 годин, у присутності двох понятих, за адресою: АДРЕСА_3 , був проведений огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено: транспортний засіб «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 06 травня 2024 року вилучений під час огляду місця події 05 травня 2024 року автомобіль, зазначений вище, визнано речовим доказом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Таким чином, доведено, що вказані у клопотанні речі, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки існують розумні підозри вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, суд вважає можливим змінити місце зберігання автомобіля «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , та передати вищевказане майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна та зобов`язати надавати вказаний автомобіль для огляду за вимогою слідчому, експерту, суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на речовий доказ, який виявлено та вилучено під час огляду місця події 05.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: на автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Після проведення необхідних слідчих дій речовий доказ - автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши останнього про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки по зберіганню вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та, в разі необхідності, за першою вимогою надавати вказаний автомобіль з метою його огляду.

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали доручити ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області та Немишлянській окружній прокуратурі м. Харкова.

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07.05.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1