У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6971/24

№ 1-кс/183/1282/24

08 липня 2024 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського районний відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000840 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 28.03.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від покарання з іспитовим строком 2 роки; - 23.12.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; - 26.01.2021 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; - 18.07.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 30.01.2024 звільнений з Криворіжської ВК №80 у зв`язку зі строком відбуття покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 05 липня 2024 приблизно о 01.00 годині ОСОБА_4 знаходився поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , де побачив транспортний засіб марки "RENAULT MASTER", білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що може знаходитись у вищевказаному автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний час, ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, із застосуванням фізичної сили штовхнув бокові двері автомобілю, які відчинилися та від`їхали вбік, після чого ОСОБА_4 потрапив до салону транспортного засобу марки "RENAULT MASTER", білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , де побачив майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: дві кутові шліфувальні машинки марки «Vitals» червоно-чорного кольору, діаметр 230 мм, кутова шліфувальна машинка сірого кольору, діаметр 180 мм, кутова шліфувальна машинка «Vitals» червоно-чорного кольору, діаметр 125 мм, акумуляторна, набір ключів «Ultra», один подовжувач довжиною 20 метрів на 4 розетки, два подовжувачі 30 метрів на 2 розетки, подовжувач 40 метрів на 3 розетки, та визначивши вказані об`єкти предметом злочину. Після цього, склавши вказане майно в будівельну двоколісну тачку, яка знаходилась в салоні автомобіля, яку витягнув на вулицю шляхом кочення якої, намагався покинути місце вчинення злочину

В цей момент дії ОСОБА_4 були помічені свідком ОСОБА_8 , який, розуміючи злочинні наміри ОСОБА_4 , почав робити голосом зауваження останньому, тим самим припинив його протиправне діяння. Таким чином, ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, 05 липня 2024 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився біля кіоску «Шаурма», який розташований поблизу будинку АДРЕСА_4 , де побачив, що металопластикове вікно вказаного кіоску відчинене у режим «провітрювання». В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке може знаходитись всередині вищевказаного кіоску.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час та місці, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, із застосуванням фізичної сили, ногою пошкодив металопластикове вікно, після чого проник в середину приміщення, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон Redmi Note 12 Onyx Gray 4GB RAM 64 GB ROM» SN: НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з каси грошові кошти в сумі 3000 гривень, з холодильника 12 пляшок напою «Кока-Кола» ж/б об`ємом по 0,5 л.

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Слідча в клопотанні зазначає, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3, п.5, ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявний ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджені та вважає не можливим застосувати інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, заперечує в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, та просить застосувати домашній арешт бо наглядає за мамою та бабусею.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_4 визнає вину, проти застосування тримання під вартою, бо ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, доглядає маму бабусю, ризики не обгрутовані,

можливо обрати домашній арешт, що буде належним запобіжним засобом.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки два, які і дають підстави для задоволення клопотання.

05 липня 2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, суспільною працею не займається, законних джерел доходу не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні. ОСОБА_4 усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз 18.07.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, та звільнений 30.01.2024 у зв`язку зі строком відбуття покарання, крім того 29.05.2024 до Новомосковського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт відносно останнього у кримінальному провадженні №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та рішення до теперішнього часу не прийнято, що свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких корисливих злочинів.

Таким чином ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя не встановив наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку слідчого судді це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахувати не може.

Наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 щодо можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення, який доведений слідчим, дає слідчому судді беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Також слідчий суддя встановив відсутність будь-яких фактів, які б стали обставинами щодо застосування підозрюваному ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення та ухилення від органів досудового розслідування та суду.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 214720 грн. (80х2684 грн.), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави суд виходить з матеріального стану обвинуваченого, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 02 вересня 2024 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1