Провадження №1-кп/337/162/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000749 від 01.07.2023р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, має інвалідність з дитинства, 3 група інвалідності, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 приблизно о 19.50 год., ОСОБА_5 , перебував поблизу супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка буд.50А, де в карткоприймальнику банкомату САZА7829, належного АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка буд.50, виявив належну ОСОБА_6 банківську картку, емітовану АТ «Укргазбанк» з № НОМЕР_1 , що з необережності була втрачена потерпілою.

Усвідомлюючи, що належна ОСОБА_6 банківська картка АТ «Укргазбанк» з № НОМЕР_1 та наявні на ній кошти є чужою власністю, з раптово виниклого умислу, спрямованого на привласнення офіційного документу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою подальшого використання вказаної банківської картки у власних корисливих цілях, а саме для заволодіння коштами, незаконно привласнив вказану банківську картку, яка в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХІІ від 02.10.1992, ст.1 пп1.7., 1.13, 1.57, 1.63 Закону України «Про платіжні послуги» №1591-ІХ від 30.06.2021, ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV від 22.05.2003 та примітки до ст.358 КК України, є електронним платіжним засобом офіційним документом, що містить інформацію, функціями якого є збереження та передавання у часі та просторі.

Крім того, ОСОБА_5 , 29.06.2023 у період часу з 19.58 год. по 20.01 год., знаходячись в магазині «Продукти», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, буд.5/7, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів з рахунку банківської картки № НОМЕР_1 , шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, які не усвідомлювали протиправність його дій, умисно, керуючись корисливими мотивами, під час дії воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та дія якого неодноразово була продовжена, використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 та розуміючи, що найдена банківська картка працює за системою «Рау Раss» і не потребує введення пін-коду при розрахунку у торгівельних точках невеликими сумами, шляхом розрахунку за придбаний товар через банківський термінал, викрав з вказаної банківської картки грошові кошти в сумі 1433,50 грн., а саме провів 4 транзакції: о 19.58 год. на суму 441,50 грн., о 19.59 год. на суму 352,00 грн., о 20.00 год. на суму 320,00грн., о 20.01 год. на суму 320,00 грн. Такими своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1433,50 грн.

У подальшому, ОСОБА_5 , 29.06.2023р. у період часу з 20.27 год. по 20.28 год., знаходячись біля торгівельної лавки «Коффе» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, буд.29, повторно, під час дії воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та дія якого неодноразово була продовжена, використовуючи раніше викрадену ним банківську картку з номером НОМЕР_1 та розуміючи, що найдена банківська картка працює за системою «Рау Раss» і не потребує введення пін-коду при розрахунку у торгівельних точках невеликими сумами, умисно, таємно, з корисливих мотиві, шляхом розрахунку за придбаний товар через банківський термінал, намагався викрасти з вказаної картки грошові кошти в сумі 1204 грн., здійснивши при цьому три транзакції, внаслідок чого міг би заподіяти потерпілій майнову шкоду на вказану суму, але кримінальне правопорушення не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки видаткові операції були відхилені у зв`язку з блокуванням банківської картки її власником.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився та пояснив, що ввечері 29.06.2023р. він знаходився біля магазину «АТБ», що розташований на вул. Василя Сергієнка, 50 в м. Запоріжжі, де також знаходиться банкомат та де він знайшов банківську картку потерпілої. Він взяв цю банківську картку, зайшов з нею до магазину «АТБ», показав її охоронцю, який сказав, що він може робити з нею все що завгодно. Після цього він з цією банківською карткою пішов до магазину «Продукти», що розташований на вул. Новгородській в м. Запоріжжі, де вирішив за допомогою цієї картки розрахуватись за придбаний для себе товар. Так, з використанням цієї картки він чотири рази розрахувався в магазині за придбаний товар через банківський термінал, а саме три рази купив по блоку цигарок та один раз пляшку коньяку. Після цього він пішов на іншу сторону дороги, а саме до ларька «Коффе», де з використанням цієї ж банківської картки хотів купити для себе ще цигарок. Там він три рази намагався здійснити покупку за допомогою картки через банківський термінал, але оплата не пройшла. Розуміє, що вчинив неправильно та шкодує про це. Наразі він повністю відшкодував потерпілій матеріальну шкоду. Щиро кається в скоєному, просить суворо його не наказувати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 29.06.2023р. приблизно о 18.45 год. вона приїхала до магазину «АТБ», що розташований на вул. Василя Сергієнка, 50а в м. Запоріжжі, підійшла до банкомату, який розташований при вході в магазин, та за допомогою банківської картки здійснила зняття грошових коштів (яку суму зняла не пам`ятає), після чого пішла в магазин «АТБ», а банківську картку забула в банкоматі. На її рахунку по цій банківській картці залишалось приблизно 10 тис. грн. Коли вона скупилась в магазині та підійшла до каси, то виявила, що втратила банківську картку. Після цього вона зайшла у свій додаток на телефоні та побачила, що з її банківської картки знімаються гроші. Враховуючи, що при розрахунку цією банківською карткою не потрібно було вводити пароль, вона заблокувала можливість проводити операції з карткою та пішла до охоронців магазину, з якими подивилась по камерам та побачила, що банківську картку вона забула у банкоматі, після чого її забрав обвинувачений. Після цього він зайшов до магазину «АТБ», підійшов до охоронця, поспілкувався з ним та пішов з магазину. Вона сама почала шукати його та наступного дня зустріла його на вулиці, це був ОСОБА_5 . Вона попросила його повернути гроші, які він вкрав з її картки в сумі 1433,50 грн., але він відмовився, у зв`язку з чим вона звернулась до поліції. Також в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачений повністю відшкодував їй спричинену матеріальну шкоду.

В подальшому потерпіла ОСОБА_6 подала заяву, в якій просила продовжити судовий розгляд у її відсутність, матеріальний збиток їй відшкодовано в повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру не має, на суворому покарання обвинуваченому не наполягає.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України повністю, інші учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме привласнення офіційного документу з корисливих мотивів, а також кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України,тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, у скоєнні яких суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення за ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України закінченим замахом на тяжкий злочин, а також суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, є особою молодого віку, не працевлаштований, є особою з інвалідністю з дитинства, на даний час має 3 групу інвалідності, отримує соціальну пенсію, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей або інших утриманців не має, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданої потерпілій матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням вищевикладеного, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому за ч.1 ст.357 КК України покарання у вигляді обмеження волі в межах строку, який передбачений санкцією даної статті; за ч.4 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, що передбачений санкцією даної статті;за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті.

При цьому обираючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, які вказані вище та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що його обтяжують, а також факт визнання обвинуваченим своєї провини, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є несудимим в силу ст.89 КК України, є особою з інвалідністю з дитинства, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, матеріальну шкоду потерпілій відшкодував, а шкоди за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України фактично не спричинено, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення кримінальних правопорушень), потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, не наполягає на призначенні суворого покарання. Вказане дає підстави для призначення обвинуваченому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі в розмірі, нижчому від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин.

Разом з цим покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити відповідно до правил, передбачених ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення (прокурора), яка при призначенні покарання обвинуваченому просила застосувати ст.75 КК України, та позиції потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на нього більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Тривалість іспитового строку суд визначає теж з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень та даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обтяжуючих покарання обставин та вважає, що такий строк повинен становити два роки.

На переконання суду визначений судом іспитовий строк є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту інтересів суспільства, та протягом якого можливо забезпечити дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого та виконанням покладених на нього обов`язків.

При цьому, суд вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не надходило.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік,

за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75, 76 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: диск з електронною інформацією та два документи, отримані в результаті тимчасового доступу до інформації юридичної особи АТ «Укргазбанк» від 01.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2023 та первинну упаковку до диску, DVD-R диск із відеозаписами з магазину «АТБ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка за 12.03.2023, два фрагменти банківської картки АТ «Укргазбанк» № НОМЕР_1 упаковані до паперового конверта, які долучені до матеріалів кримінального провадження №0000749 від 01.07.2023 залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Суддя ОСОБА_1