Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/1315/24
Провадження № 1-кп/553/743/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду підготовче засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 27.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000107 від 27.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України. За посилання прокурора обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, впливати на інших учасників у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Копія клопотання з наведенням детального обґрунтування була вручена обвинуваченому та його захиснику.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечили, прохали застосувати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту. Обвинувачений пояснив, що останні шість років він офіційно працевлаштований не був, має соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання у с. Іванівка, у будинку матері, але вона зараз там не проживає. Сам він за зареєстрованим місцем проживання тривало не мешкає, хто зараз проживає в будинку йому не відомо, до затримання він орендував квартиру у м. Полтаві, та через відсутність коштів не зміг оплатити оренду і опинився на вулиці.

Потерпілий, будучи належно повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, звернувшись із клопотанням про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, повідомив про небажання заявляти цивільний позов.

З`ясувавши позиції учасників судового провадження, вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає про наступне.

У відповідності до ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню тощо.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 наразі призначено підготовче судове засідання, останньому пред`явлено звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке у відповідності до ст.12 цього кодексу, відноситься до тяжких.

Під загрозою покарання обвинувачений може ухилитись від суду та надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на інших учасників та вчинити інші кримінальні правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Також суд враховує, що фактично обвинувачений постійного, сталого місця мешкання не має, за місцем реєстрації не проживав, офіційні законні джерела доходів у нього відсутні, що свідчить про об`єктивність існування заявлених ризиків.

Оцінивши у сукупності всі обставини у справі, суд вважає, що в даному випадку наголошені прокурором ризики знайшли своє підтвердження та дієво запобігти встановленим ризикам, що передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зможе виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що виключає можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на що суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності застосування особистого зобов`язання та домашнього арешту як достатніх для запобігання встановленим ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про визначення застави вирішено судом у відповідно до вимого ст.ст.182,183 КПК України.

Одночасно в судовому засіданні прокурор прохав призначити на підставі обвинувального акту судовий розгляд.

Обвинувачений та його захисник проти призначення судового розгляду заперечень не мали.

З`ясувавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали, судом встановлено, що згаданий обвинувальний акт підсудний Ленінському районному суду м. Полтави. Підстав для повернення обвинувального акту прокурору або закриття провадження не виявлено, про наявність угод сторони не повідомляли. Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників судового провадження.

За таких обставин, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання були вирішені передбачені ст.315 КПК України питання, суд вважає за можливе завершити підготовку та призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.316 згаданого Кодексу, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

На підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначити судовий розгляд на 30.04.2024 о 13 год. 30 хв. в залі судових засідань Ленінського районного суду м. Полтави.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, за участі учасників судового провадження.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» строком на шістдесят днів до 22 червня 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 60560 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем.

В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно звільнити обвинуваченого з-під варти та повідомити про це суд.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду за першим викликом, утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання обвинуваченим перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1