Провадження № 1-кп/643/392/24
Справа № 643/787/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003505 від 06.10.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, який перебуває на реєстраційному обліку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20 червня 2023 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, із встановленням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и в :

03 жовтня 2023 у період часу з 19-30 години до 21-00 години, точний час під час досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 перебував разом зі своїм знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля першого парадного під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , коли до них підійшов раніше їм знайомий ОСОБА_6 та підсів на лавку поруч з ОСОБА_5

ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попросили відійти ОСОБА_6 від них, у зв`язку з чим в ОСОБА_6 склалося неприязне відношення до вказаних осіб.

Разом з цим, ОСОБА_5 піднявся з лавки, став навпроти ОСОБА_6 та попрохав останнього покинути дане місце, у результаті чого в ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_6 , діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та, бажаючи діяти таким чином, знаходячись біля першого парадного під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , стоячи у безпосередній близькості до ОСОБА_5 , діючи умисно, зі значною силою наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_5 у ділянку щоки з лівої сторони, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю. У той час, коли ОСОБА_5 лежав на землі, ОСОБА_6 зі значною силою наніс один удар правою ногою в ділянку потилиці потерпілого, в результаті чого останньому спричинено садна в потиличній частині.

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , коли останній лежав на землі, наніс останньому два удари правою ногою в ділянку голені, у результаті чого спричинив йому тупу травму правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому нижньої третини великогомілкової кістки та закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням, що не є небезпечною для життя в момент утворення, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Після чого ОСОБА_6 припинив свої злочинні дії та з місця скоєння злочину зник, залишивши ОСОБА_5 на місці скоєного правопорушення.

У результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_6 , пов`язаних із нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , останньому спричинено садна в потиличній ділянці та закритий перелом нижньої третини великогомілкової кістки та закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням, які за ступенем тяжкості відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що 03 жовтня 2023 року у вечірній час доби він перебував біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . У цей час на лавочці біля вказаного під`їзду сидів потерпілий у даній справі ОСОБА_5 зі своїми знайомими. Він підійшов до вказаних осіб, вони стали спілкуватися, коли в якийсь момент між ними виник конфлікт. У ході конфлікту ОСОБА_5 став з лавки і він, ОСОБА_6 , вдарив його кулаком в обличчя, від чого потерпілий впав на землю, поки ОСОБА_10 лежав на землі, він, ОСОБА_6 , вдарив ОСОБА_10 ногою у потилицю та по нозі, якою саме ногою він наносив удари він сказати не може, оскільки цього вже не пам`ятає. Після цього він пішов з місця події. Зазначив, що у повному обсязі визнає себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаюється, визнає пред`явлений потерпілим цивільний позов за його доведеністю доказами, готовий відшкодовувати потерпілому матеріальні збитки, понесені ним внаслідок проходження лікування.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 установлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений, працює без офіційного працевлаштування.

Згідно із ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та відсутність обставин що обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом визнається щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, обставини та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, часткове визнання цивільного позову.

Покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, йому належить призначити у виді обмеження волі з урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання та того факту, що обвинувачений раніше судимий, - в межах санкцій статі закону.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченим ОСОБА_6 , яка надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому суд ураховує, що таке покарання сприятиме меті покарання - виправленню обвинуваченого і попередженню вчиненню нових злочинів, та є заходом примусу, який можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка становить 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69, ст. 75 КК України, судом не встановлено.

У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи цивільний позов у даному кримінальному провадженні, суд керується таким.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За правилами ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом встановлено, що розмір витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 підтверджено наявними в справі доказами - відповідними чеками на придбання ліків та супутніх засобів лікування на загальну підтверджену суму 25 761,79 гривень, а саме: за період з 04 жовтня 2023 року по 26 жовтня 2023 року потерпілим придбавалися: стерильні хірургічні рукавиці, стерильні бинти, шприци для ін`єкцій, стерильні серветки, лікарські засоби: Дексалгін, Кетанов, Декасан, Алком, Ко-Пренеса, Пентоксифілін, Німесил, Стерофундин, Геласпан, Лонгокаїн, також потерпілим понесено витрати на придбавання накістних фіксаторів для гомілкових кісток, вартістю 21 800,00 гривень.

Оцінивши додані до цивільного позову копії документів, які підтверджують витрати ОСОБА_5 на лікування та відновлення здоров`я, наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями ОСОБА_6 та наслідками, суд доходить висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 документально підтвердженої суми матеріальної шкоди в розмірі 25 761,79 гривень.

Разом з тим, суд зважає на те, що в ході судового розгляду справи обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_5 вважав за можливе задовольнити в межах його доведеності відповідними доказами.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 100, 128, 368, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року у виді одного року семи місяців обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25 761 (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят один) гривень 79 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1