Справа № 127/9980/24
Провадження №11-сс/801/349/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2024 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, застосованого ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2021 року по справі №127/33453/21 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001918 від 30.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365-2, ч.2 ст.366 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_8 , яка представляє інтереси ОСОБА_9 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2021 (справа № 127/33453/21), в рамках кримінального провадження № 0001918 внесеного до ЄРДР 29.08.2019, накладений на майно шляхом заборони вчинення суб`єктами державної реєстрації у тому числі державним чи приватним нотаріусам будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого майна, що на праві власності належить ОСОБА_9 , а саме: 11/200 часток нежитлових приміщень, що складається з нежитлових приміщень: літ. «Б» - з № 10 та № 28, загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що на думку заявника в арешті майна відпала потреба, оскільки усі необхідні експертизи проведено, та арешт позбавляє власника можливості розпоряджатися вказаним майном, тому просила слідчого суддю скасувати арешт.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, завчасно подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримала за обставин викладених у ньому.

Прокурор в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляду у його відсутності, проти скасування арешту з майна заперечив, просив суд в задоволення клопотання відмовити.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року клопотання ОСОБА_8 , яка представляє інтереси ОСОБА_9 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2021 (справа № 127/33453/21), в рамках кримінального провадження № 0001918 внесеного до ЄРДР 29.08.2019 залишено без задоволення.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді від 08.12.2021 (справа № 127/33453/21), в рамках кримінального провадження № 0001918 внесеного до ЄРДР 29.08.2019, є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди правопорушення, є речовим доказом, а тому, з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, проведення необхідних експертиз та необхідних слідчих дій, слідчий суддя вважає, що до вирішення питання по кримінальному провадженню та розгляду справи по суті, арешт майна скасуванню не підлягає.

Також на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, проводяться слідчі дії та експертизи, а тому, скасування арешту є безпідставним та необґрунтованим. В клопотанні не доведено підстав вважати, що в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2024 скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_9 задовольнити, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду вінницької області від 08.12.2021 у справі №127/33453/21, а саме на 11/200 часток нежитлового приміщення, що складається з нежитлових приміщень: літ. «Б» - з № 10 та № 28, загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_9 . вказане майно ОСОБА_9 набув в порядку виконання судового рішення, а тому у відповідності до ст.ст.220, 388 ЦК України належне ОСОБА_9 майно не може бути витребувано в останнього, а також згідно п.10 КПК України не може бути арештоване.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчим суддею було допущено неповноту судового розгляду, висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи. Представник звернула увагу суду на те, що об`єкт нерухомого майна, на який було накладено арешт, не є речовими доказами та не відповідають ознакам речового доказу, встановленим ст.98 КПК України. Також звернула увагу на наявність судових рішень по справах 127/2-425/10 та 127/28911/20 у межах яких суди першої, апеляційної та касаційної інстанції дійшли висновків про те, що проведена оцінка майна є достовірною й такою, що відповідає нормативно-правовим актам України з оцінки майна. А також про те, що електронні торги були проведенні з дотриманням норм чинного законодавства України, та відповідно підстави для визнання їх недійсними відсутні. За таких обставин представник вважає, що застосований арешт підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу свого довірителя підтримала повністю, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просив в задоволенні апеляційної скарги представника відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, так як воно є законним та обґрунтованим. На даний час у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування, і на даний час готуються відповідні матеріали для повідомлення про підозру оцінювачу ОСОБА_10 . Тому заходи забезпечення вказаного кримінального провадження у виді скасування арешту не відпали.

На запитання суду слідчий ОСОБА_7 пояснив, що 25.04.2024 року у вказаному кримінальному провадженні було проведено останню слідчу дію, а саме було допитано ОСОБА_9 . Пояснення надані прокурором підтримав.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Так, суд апеляційної інстанції зауважує, що перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст.309 КПК. При цьому у вказаному переліку відсутня ухвала слідчого судді, яка постановлена в порядку ст.174 КПК, зокрема про скасування арешту майна.

Разом з тим, арешт майна є триваючим втручанням, тому навіть правильне рішення про арешт майна може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни важливих обставин або виявлення чи виникнення нових обставин. На цьому наголосив Верховний Суд в ухвалі від 23 січня 2024 року по справі №569/19829/21.

Як зазначив Верховний Суд, ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Вказане, на переконання колегії суддів, є вагомою підставою для прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001918 від 29.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 366 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало подання заяви ОСОБА_11 про те, що приватним виконавцем ОСОБА_12 спільно з оцінювачем ОСОБА_13 реалізували належне йому майно за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною значно нижчою її ринкової вартості.

В ході досудового розслідування слідчими/процесуальними діями встановлено, що 15.06.2006 між ПАТ Укргазбанк та ОСОБА_11 було укладено кредитний договір № 110-Ф/06, поручителем якого виступила ОСОБА_14

23.03.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці ухвалене рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заборгованості по кредитному договору в розмірі 513 614, 61 дол. США, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 4 085 290,61 гривень.

На підставі зазначеного рішення Староміським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист № 2-425/10 від 12.05.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заборгованості по кредитному договору № 110-Ф/06 від 15.06.2006 у розмірі 513 614 дол. США, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 4 085 290,61 гривень.

Вказаний виконавчий лист № 2-425/10 від 12.05.2010 перебував на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, однак у зв`язку з тим, що ДВС не реалізувало майно, даний виконавчий лист повернуто виконавцю.

Надалі, 05.03.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області ОСОБА_12 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58553051 з примусового виконання виконавчого листа № 2-425/10, що виданий 12.05.2010 на підставі рішення Староміського районного суду Вінницької області від 23.03.2010 у справі № 2-425-2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 заборгованості за кредитним договором №110- Ф/06 від 15.06.2006 у сумі 4 085 290,61 гривень.

Надалі, 07.10.2020 відбулись електронні торги СЕТАМ по лоту № 430327 відповідно до яких згідно протоколу № 50533 переможцем торгів визнано ОСОБА_9 , який придбав за ціною 226 005 гривень нежитлові приміщення 11/200 часток, що входять до складу 11/200 часток будинковолодіння, які складаються з нежитлових приміщень: літера «Б» - з АДРЕСА_3 .

У своїх показаннях ОСОБА_14 та ОСОБА_11 вказали, що при проведенні електронних відкритих торгів оцінювачем ОСОБА_10 значно занижено вартість вище вказаного майна, оскільки відповідно до висновку ТОВ «Експертно-консалтингового центру» оцінювача ОСОБА_15 від 2018 року ринкова вартість частини, 11/100 частки нежитлових приміщень: літера «Б» - з № 10 та № 28, загальною площею 440 кв.м становить 1082927 гривень.

Пунктом першим ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з частиною 3 вказаної норми КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2021 у справі № 127/33453/21 накладено арешт на майно шляхом заборони вчинення суб`єктами державної реєстрації у тому числі державним чи приватним нотаріусам будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого майна, що на праві власності належить ОСОБА_9 , а саме: 11/200 часток нежитлових приміщень, що складається з нежитлових приміщень: літ. «Б» - з № 10 та АДРЕСА_4 .

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження та запобіганню спроби його відчуження іншій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту клопотання про скасування арешту на вказане майно не вбачається, що представником власника майна було наведено беззаперечні підстави для скасування арешту, накладеного на 11/200 часток нежитлових приміщень, що складається з нежитлових приміщень: АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_9 , досудове розслідування не закінчене, тривають слідчі дії, з пояснень наданих в ході апеляційного розгляду прокурором, на даний час органом досудового розслідування готуються відповідні матеріали для повідомлення про підозру оцінювачу ОСОБА_10 , а тому апеляційний суд вважає, що не відпала потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки скасування арешту майна об`єктивно перешкоджатиме даному кримінальному провадженню.

Також доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження апелянтом не надано, в матеріалах провадження такі відомості відсутні.

На переконання колегії суддів, неспроможними є доводи апеляційної скарги захисника про те, що не є предметом вчинення кримінальних правопорушень 11/200 часток нежитлових приміщень, що складається з нежитлових приміщень: АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_9 з посиланням на наявність судових рішень, які набули чинності у цивільних справах, в яких судами було встановлено, що проведена оцінка майна є достовірною й такою, що відповідає нормативно-правовим актам України з оцінки майна, у зв`язку з чим підстави для визнання електронних торгів з огляду на неправомірність оцінки вказаного вище нерухомого майна відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 90 КПК рішення національного суду має преюдиціальне значення лише, якщо воно набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як наслідок, судове рішення суду іншої юрисдикції має преюдиціальне значення для суду, який розглядає кримінальне провадження лише у визначених цією статтею випадках.

Рішення суду іншої юрисдикції не є доказом відповідно до положень кримінального процесуального законодавства і не має безпосереднього впливу на доказову базу у кримінальному провадженні, яке розглядається судом, оскільки завдання кримінального судочинства є відмінним від тих завдань, які вирішують національні суди в цивільній, господарській чи адміністративній юрисдикціях.

Здійснюючи кримінальне судочинство, суди не вирішують спору, а розглядають пред`явлене особі обвинувачення і за допомогою доказів встановлюють, чи винна конкретна особа у його вчиненні. Усі докази винуватості або невинуватості особи підлягають дослідженню в змагальному кримінальному процесі в ході судового розгляду по сутті, а не при вирішенні питання щодо скасування арешту на майно під час досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доводи представника стосовно того, що арешт накладено необґрунтовано або ж в подальшому його застосуванні відпала потреба, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні ні в суді першої, ні апеляційної інстанції.

Тому приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Також апеляційним судом не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження за № 0001918 від 29.08.2019 або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності осіб, а лише тимчасово обмежує його, адже зазначений захід забезпечення кримінального провадження є короткотривалим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування арешту, накладеного на майно, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а тому ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, застосованого ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2021 року по справі №127/33453/21 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001918 від 30.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365-2, ч.2 ст.366 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4