Справа № 754/3365/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження №0000580 від 04.08.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000580 від 04.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 149, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначене кримінальне провадження передано на розгляд судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_7 ..

Прокурор ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .. Відвід мотивований тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у одержані людини з метою експлуатації, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене щодо малолітнього, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України. Дане кримінальне правопорушення вчинялось ним за попередньою змовою з матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_8 .

Матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_8 були виділені в окреме кримінальне провадження №0001445 від 22.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України.

У подальшому, до Деснянського районного суду м. Києва 29.12.2023 року направлено обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 149 КК України.

Розгляд зазначених матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 проводився суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , справа №754/3/24.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2024 року угоду про визнання винуватості було затверджено, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді 8-ми років позбавлення волі без конфіскації майна.

Під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , враховуючи вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України у співучасті з ОСОБА_5 та подальше викриття його злочинних дій як співучасника, здійснювалось дослідження доказів, якими також обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 ..

З урахуванням викладеного вважає, що суддя ОСОБА_7 не може приймати участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000580 від 04.08.2022 року стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 149, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153 КК України та підлягає відводу на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В судовому засіданні прокурор підтримав заяву та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 з приводу розгляду заяви прокурора поклались на розсуд суду.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 підтримав заяву прокурора та просив її задовольнити.

Особа, якій заявлено відвід, - суддя ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, належним чином була повідомлена.

Суддею з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши заяву про відвід, заслухавши думку учасників судового засідання, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його об`єктивності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК України, з метою забезпечення достатніх гарантій безсторонності суду, вважаю необхідним задовольнити заяву прокурора про відвід судді Деснянського районного суд м. Києва ОСОБА_7 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76,81,82 КПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора про відвід головуючого судді ОСОБА_7 - задовольнити.

Відвести суддю Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження №0000580 від 04.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 149, ч.2 ст. 156, ч.4 ст. 153 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1