Справа № 127/7201/16-к
Провадження №11-кп/801/491/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 березня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2015 за № 0001521,

якою частково задоволено клопотання прокурора, застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниці, одруженого, офіційно непрацюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

-який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_8 перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001521 від 11.03.2015.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя ОСОБА_8 ) від 22.01.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання.

В зв`язку з тим, що обвинуваченого ОСОБА_7 розшукано 08.03.2024, виникла потреба у відновленні судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 40/24 від 08.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_8 у відпустці кримінальне провадження передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2024 вищевказане кримінальне провадження передано судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2024 призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001521 від 11.03.2015.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що при попередньому складі суду (під головуванням судді ОСОБА_8 ) обвинувачений в судові засідання не з`являвся. Направлені судом за місцем проживання повістки повертались без вручення. Приводи не виконувались, оскільки останній був відсутній за місцем проживання. Зв`язатись із обвинуваченим за вказаним ним номером телефону також не представилось за можливе. У зв`язку з цим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя ОСОБА_8 ) від 22.01.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання.

На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_7 було затримано 07.03.2024 у м. Київ. Така неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, може продовжувати переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків, тому доречним буде застосування до нього саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт не унеможливить запобіганню цим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Пояснив, що наміру ухилятися від суду не мав. Змінив номер мобільного телефону, а повідомити про це прокурора чи суд забув. Також повідомив, що наразі разом з дружиною та малолітньою дитиною проживає в м. Києві та працює там малярем в автомайстерні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає клопотання прокурора необґрунтованим з огляду на те, що кримінальне правопорушення (злочин), яке ставиться у вину ОСОБА_7 та відповідно до обвинувального акта кваліфіковане за ст. 291 КК України, було вчинене ще 14.08.2014. Наразі пройшло більше 9 років, тому є всі підстави для застосування положень ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Однак, оскільки в дане підготовче судове засідання не з`явились потерпілі, наразі можливо вирішити питання лише щодо запобіжного заходу. Тому, з огляду на зазначені обставини доцільним буде на даному етапі судового розгляду кримінального провадження застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід саме у виді особистого зобов`язання, що дасть змогу обвинуваченому працювати та утримувати свою сім`ю.

Потерпілі ОСОБА_10 (до реєстрації шлюбу Дуб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , їх представник адвокат ОСОБА_13 , а також представник цивільного відповідача КП «Комбінат комунальних підприємств» в дане підготовче судове засідання не викликались, оскільки вищевказане кримінальне провадження було передано судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 лише 08.03.2024, у зв`язку із затриманням обвинуваченого, для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 березня 2024 року клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001521 від 11.03.2015 задоволено частково.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 протягом двох місяців, виконувати такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він фактично проживає;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що вказане клопотання заявлено вже після закінчення у вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 строків давності.

Також судом було враховано, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а тому має тісні соціальні зв`язки зі своєю сім`єю, працевлаштований, відтак має постійне джерело доходу. З огляду на це, підстав вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків тощо, суд не мав.

Єдиною обґрунтованою підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, в даному випадку, суд першої інстанції вважав те, що ОСОБА_7 без застосування до нього жодного запобіжного заходу може продовжувати ухилятися від явки до суду, оскільки саме у зв`язку з цим й був оголошений у розшук.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук уже після закінчення строків давності. Відомостей про вчинення обвинуваченим нових злочинів до закінчення строків давності за інкримінованим йому злочином у суду не було.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави в межах 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків визначених п.1, 2, 3, 4 ч.5 ст.195 КПК України.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги даних про особу обвинуваченого та обґрунтування прокурора про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також звернув увагу суду на те, що обвинувачений не має офіційних трудових правовідносин, на виклики до суду не з`являвся, про зміну місця свого проживання суд не повідомляв. Також клопотання про закриття кримінального провадження не заявляв, що свідчить про бажання останнього продовжувати розгляд справи, у зв`язку з чим, крім ризику ухилятися від суду, продовжує існувати ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та інших учасників провадження.

Тому сторона обвинувачення вважає, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Звернув увагу суду на те, що з часу перебування кримінального провадження на розгляді у Вінницькому міському суді з 2015 року, він жодного разу не ухилявся від явки до суду, надавав пояснення і докази, добросовісно виконував свої обов`язки в судових засідання, на утриманні має малолітніх дітей, дружина на даний час перебуває у лікарні, для проведення операції. Також надав суду для приєднання до матеріалів судового провадження свої письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, заперечення обвинуваченого, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

В ході перевірки ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані повністю.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до обвинувального акта кваліфіковане за ст. 291 КК України та було вчинене останнім іще 14.08.2014.

Вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває з 06.04.2016 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання.

У відповідності до протоколу затримання особи від 07.03.2024, на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 було затримано в м Києві на вул. Червоноткацька, 43.

Так, стаття 194 КПК України визначає порядок застосування запобіжного заходу, зокрема, за приписами ч.1 цієї статті суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог ч.1 ст.179 КПК України є особисте зобов`язання.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє відображення в ході апеляційного розгляду, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України є особою раніше не судимою, має достатні соціально-стримуючі зв`язки, зокрема, відповідно до наявного в матеріалах провадження свідоцтва про шлюб від 16.06.2020, останній перебуває в шлюбі із Пасєкою ОСОБА_14 , відповідно до свідоцтв про народження від 13.10.2022, 19.07.2012 та від 16.06.2020 на утриманні має двох малолітніх дітей, Софію ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього пасинка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також апеляційний суд враховує відповідну поведінку ОСОБА_7 як під час досудового та судового розгляду загалом з 2016 року, явку останнього на першу вимогу до апеляційного суду, відсутність відомостей щодо будь-яких дій, спрямованих на незаконний вплив на потерпілого та свідків, тому на переконання колегії суддів обраний в ході судового розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.

Також знайшли своє відображення доводи наведені обвинуваченим в ході апеляційного розгляду щодо перебування його дружини ОСОБА_17 на стаціонарному лікуванні з 21.03.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою проведення їй операції.

Апеляційний суд вважає, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд. Водночас, звертає увагу на те, що при порушенні обвинуваченим визначених судом умов та обов`язків, прокурор вправі ставити питання про зміну запобіжного заходу.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо тривалого судового розгляду вказаного кримінального провадження, якому необхідно вжити всіх заходів щодо недопущення затягування судового розгляду та розглянути справу у розумні строки і постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги прокурора викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 березня 2024 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.291 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4