СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2832/24
пр. № 1-кп/759/909/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 17.01.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2009 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. 28.01.2011 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 25.05.2011 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. 28.11.2013 року звільнений умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 2 місяця 19 днів;

- 06.06.2016 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. 19.10.2017 року звільнений на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію»;

- 30.06.2022 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ст. 15 ч. 2, ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. 03.05.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення майнового злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену судимість в законному порядку, знову вчинив новий умисний злочин, за таких обставин.

Так, 12.01.2024 року о 17 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ФОП ОСОБА_5 , вартістю 1241 грн. 67 коп. без ПДВ.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 12.01.2024 року о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи у торговій залі вказаного магазину, підійшов до стенду з інструментами, який знаходився ліворуч від вхідних дверей, де звернув увагу на лазерний дальномір, який вирішив таємно викрасти. При цьому, пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, він взяв із полиці товар, що належить ФОП ОСОБА_5 , а саме: лазерний дальномір «Machtz» MDM-70P, у кількості 1 шт., вартістю, згідно довідки ціноутворення, 1241 грн. 67 коп. без ПДВ.

Після чого ОСОБА_3 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, не розрахувавшись за вказане чуже майно, яке попередньо сховав до правої кишені своєї куртки, покинув приміщення магазину, маючи змогу розпорядитись викраденим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що крадіжку вчинив через погіршення матеріального становища. Водночас після вчинення крадіжки сильно пошкодував про скоєне та в наступному активно співпрацював з органом досудового розслідування. Просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 усвідомлював, що посягає на чужі речі, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілій особі і бажав завдати шкоду. Крадіжка вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися таким майном. Водночас ОСОБА_3 , вилучивши майно потерпілої особи, виніс його за межі приміщення магазину та мав можливість ним розпорядитися.

Також варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ч.2 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30.06.20022, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, востаннє відповідно до Указу Президента України від 5 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року на 90 діб. Відтак, правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, одружений, офіційно не працевлаштований, є волонтером вторинного обміну Клубу «Еней» програми «профілактика ВІЛ/СНІД у м. Києві на 2024-2025р.» серед споживачів ін`єкційних наркотиків.

Також суд бере до уваги розмір заподіяної потерпілій особі протиправними діями обвинуваченого шкоди, яка відшкодована шляхом повернення викраденого майна, та відсутність до обвинуваченого будь яких претензій.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у добровільній допомозі слідству шляхом повідомлення правоохоронним органам та суду фактів у справі.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наведені вище обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та в сукупності з встановленими судом даними про особу обвинуваченого, його ставленням до вчиненого, висловленням жалю та бажання змінити спосіб життя, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, та тяжких наслідків і претензій з боку потерпілої сторони, вартістю викраденого майна, яке повернуто потерпілій особі, дають суду підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання суд вважає недоцільним, оскільки, на думку суду, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що на стадії досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2023 (ун. № 759/2005/24) до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, строк дії якого закінчується 29.03.2024, та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого та його процесуальну поведінку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід без змін.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного затримання в зв`язку з виконанням вироку.

Запобіжний захід застосований стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- лазерний дальномір «Machtz» MDM-70P,"який переданий на відповідальне зберігання представнику потерпілої особи - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1