Справа № 368/456/24
провадження № 1-в/368/33/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 року за ст. 286 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Початок строку покарання: 24 вересня 2020 року.

Кінець строку покарання: 24 вересня 2027 року.

строку покарання: 12 січня 2024 року .

Із клопотання вбачається, що засуджений, відбуваючи покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонії (№115)» , добре працює, має хорошу поведінку, відбув строку покарання.

В судовому засіданні представник колонії, засуджений клопотання підтримали. Прокурор проти заявленого клопотання не заперечив.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26 04 2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Обмірковуючи вказане клопотання, заслухавши представника ДП Кагарлицька виправна колонія (№115) Київської області, засудженого, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що дане клопотання підлягає до задоволення.

Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній за період перебування в ДУ Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області, був працевлаштований в їдальні установи, відшкодовує збитки потерпілим, характеризується позитивно, вимог режиму відбування покарання не порушував. Дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконував передбачені законом вимоги персоналу установи, працевлаштований. До праці ставився сумлінно, чесно виконував свої трудові обов`язки, за що 11 разів був заохочений адміністрацією установи, дисциплінарних стягнень не мав. Мав одне дисциплінарне стягнення начальника УВП за зберігання мобільного телефону 12.12.2020 року у вигляді догани, яке погашено 18.06.2021 р. в установленому законом порядку. Дбайливо ставився до майна установи і предметів , якими користувався у роботі та побуті, здійснював за ними належний догляд. Виконував роботи із самообслуговування. Не допускав порушень вимог правил пожежної безпеки та правил безпеки праці., У скоєному злочині розкаявся.

Під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував.

Станом на 12 січня 2024 року відбув частину строку покарання.

Таким чином, суд уважає, що ОСОБА_4 протягом всього часу відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому відносно нього може бути застосовано ст. 81 КК України щодо основного покарання у виді позбавлення волі. Керуючись ст.537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

ОСОБА_4 за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 року від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі звільнити умовно-достроково на 3 роки 3 місяці 09 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1