Дата документу 01.04.2024 Справа № 317/929/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/929/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/203/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2024 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 лютого 2024 року, якою частково задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000084, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на: автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 та ключі до нього, причеп Trailor СС SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, власник якої не відомий, користувачем є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; автомобіль марки «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 та ключі до нього, причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, власник якої не відомий, користувачем є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 - причепа Trailor SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - автомобіля Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 - причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , користувачем є ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ТТН від 13 лютого 2024 року №427681, власник невідомий, користувачем є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , НОМЕР_9 ; ТТН від 13 лютого 2024 року №427682, власник невідомий, користувачем є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

В клопотанні слідчий зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що 13 лютого 2024 року на блокпосту, розташованому на трасі Н-08 475 км автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя поблизу с. Сонячне Запорізького району Запорізької області зупинено два вантажних автомобіля з напівпричепами, які перевозили спиляні дерева без відповідних документів.

За вказаним фактом, 14 лютого 2024 року СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесені відомості до ЄРДР за №0000084 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю проведення слідчих дій, на підставі ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, 13 лютого 2024 року слідчим СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_15 проведено огляд місця події, а саме, відкритої ділянки місцевості на 475 км автошляху Н-08 (траса Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя) поблизу с Сонячне Запорізького району Запорізької області, де виявлено та тимчасово вилучено майно вказане в клопотанні.

Постановою слідчого від 14 лютого 2024 року вищезазначені тимчасово вилучені речі визнані речовими доказами.

В обґрунтування клопотання про арешт майна слідчий зазначив, що вилучене 13 лютого 2024 року в ході проведення огляду місця події майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є засобами вчинення кримінального правопорушення, тому згідно до ч. 2 ст. 167 КПК України можуть бути тимчасово вилученими та згідно ст. 170 КПК України з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження підлягають накладенню арешту з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя частково задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, обґрунтувавши рішення тим, що вилучене майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в частині арешту товарно - транспортних накладних, деревини з позбавленням власників права користування, розпорядження та володіння та арешту транспортних засобів із забороною його подальшого відчуження до прийняття рішення у справі та вказав, що клопотання слідчого, що стосується заборони користування транспортними засобами із визначенням місця їх зберігання не підлягає задоволенню, оскільки таке майно не є предметом вилученим законом з обігу, їх власники володіють ними на законних підставах та повне обмеження у праві власності на вказане майно не буде співмірним із метою накладення арешту.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не в повному обсязі досліджено матеріали кримінального провадження та не вірно надано оцінку доводам сторони обвинувачення щодо вмотивованості клопотання та доказам долученими до клопотання, як зі сторони обвинувачення, так зі сторони захисту.

Зазначає, що на сьогоднішній день нікому не оголошено підозру в рамках даного кримінального провадження та органом досудового розслідування не доведено будь-якими доказами, що вилучене майно під час обшуку, на яке накладено арешт, є предметом злочину, а також відсутні особи яким завдано істотну шкоду чого прямо вимагає диспозиція ст. 246 КК України.

Вказує, що після огляду автомобіля, прокурор чи слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, чим порушили вимоги ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК України.

Зауважує, що слідчим жодним чином не було проведено огляд та вимірювання деревини, що знаходиться в автомобілях, проте зазначено, що деревина у кількості 39 тон у кожному автомобілі, що жодним чином не підтверджено, а отже фактично відсутній об`єкт на який накладено арешт, що визначений хоч якимись допустимими ознаками та описом.

Крім того зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не містить доказів, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять розумні підозри вважати, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 , з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки представником ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про арешт майна було долучено документи, які підтверджують походження деревини та права власності ОСОБА_6 та його дружини на цю деревину, що виключають склад правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, про те, цим документам належної оцінки не було надано.

Зауважує, що слідчим не доведено, а не наявності обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, а ні того факту, що без накладення арешту на автомобіль, причеп, ключі та свідоцтва існує реальна загроза їх втрати, відчуження тощо.

Також вказує, що сам факт формального набуття згідно постанови слідчого процесуального статусу речового доказу, яким є вилучене майно, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000084 від 12 лютого 2024 року відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що відповідно до звіту про автоматичне визначення слідчого судді, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 надійшло 15 лютого 2024 року, що з урахуванням вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України таке клопотання надійшло із пропущенням строку, а відтак до тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 потрібно застосовувати наслідки - негайного повернення її майна, яке було вилучено відповідно до протоколу огляду місця події від 13 лютого 2024 року.

Зазначає, що станом на 22 лютого 2024 року (на день передачі майна його власнику на відповідальне зберігання) в порушення вимог п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, після вилучення майна ОСОБА_8 слідчим не було забезпечено зберігання тимчасово вилученого майна останньої, адже її тимчасове вилучене майно продовжувало знаходиться на блокпосту, розташованому на трасі Н-08 475 км. автодороги Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя поблизу с. Сонячне Запорізького району Запорізької області замість спеціального автомайданчика, визначеного постановою про визнання майна ревучими доказами.

Вказує, що в порушення ч. 2 ст. 170 КПК України слідчим суддею накладено арешт на майно ОСОБА_8 без мети його забезпечення.

Крім того зауважує про відсутність у кримінальному провадженні даних, як б виправдовували подальше втручання у володіння майном, оскільки прокурором або слідчим не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту із забороною відчуження на автомобіль марки RENAULT PREMIUM, 2007 року, державний номер НОМЕР_1 та ключі від нього, які належать ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , що видане 26 січня 2023 року органом №1249, яким посвідчується право ОСОБА_8 на автомобіль марки RENAULT PREMIUM, 2007 року, державний номер НОМЕР_1 , причеп TRAILOR SUU 3CX, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , що видане 26 січня 2023 року органом №1249, яким посвідчується право ОСОБА_8 на причеп TRAILOR SUU 3CX, державний номер НОМЕР_2 та постановити нову ухвалу в цій частині про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Від представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 надійшла заява про проведення розгляду судового засідання у її відсутність, подану нею апеляційну скаргу підтримує та просила її задовольнити.

Повідомлені належним чином представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, користувачем якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, користувачем якої є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТТН від 13 лютого 2024 року №427681, користувачем якої є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТТН від 13 лютого 2024 року №427682, користувачем якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, в своєму клопотанні про накладення арешту на транспортні засоби, ключі від них та свідоцтва про реєстрації транспортних засобів, слідчий вказує на те, що вказане майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є засобом вчинення кримінального правопорушення, з чим погодився і слідчий суддя.

Між тим, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не навів у ньому достатніх доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на вказане майно.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відділом поліції №6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 14 лютого 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.с. 7).

Із фабули витягу з ЄРДР кримінального провадження №0000084 випливає, що 13 лютого 2024 року на блокпосту, розташованого на автодорозі Н-08 475 км м. Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя поблизу с. Сонячне Запорізького району Запорізької області було зупинено два вантажних автомобіля з напівпричепами, які перевозили спиляні дерева без відповідних документів.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_14 вбачається, що він як водій на прохання ОСОБА_16 перевозив з м. П`ятихатки до м. Запоріжжя дрова, масою 39 тон, згідно товарно - транспортної накладної №427681. Проїжджаючи блокпост, він був зупинений працівниками поліції та при перевірці документів на вказаний вантаж ними було виявлено, що документи були зібрані не в повному обсязі (а.с. 13-14).

Крім того, із письмових пояснень ОСОБА_12 випливає, що він як водій, за вказівкою ОСОБА_17 перевозив деревину, масою 39 тон, згідно товарно - транспортної накладної №427682 від 13 лютого 2024 року. Проїжджаючи блокпост, був зупинений працівниками поліції та при перевірці документів на вказаний вантаж ними було виявлено, що документи були зібрані не в повному обсязі (а.с. 15-16).

З протоколу огляду місця події вбачається, що 13 лютого 2024 року було виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 19-25).

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 14 лютого 2024 року вказане в клопотанні майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000084 (а.с. 48-49).

Отже, із вищезазначеного випливає, що на даний час триває досудове розслідування за ч. 1 ст. 246 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Предметом вказаного кримінального правопорушення є дерева у лісах, а також у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах України, а в даному кримінальному провадженні - розпилені стовбури дерев 2 складометри.

При цьому, об`єктивна сторона злочину полягає в незаконній порубці лісу.

Тобто вищевказане свідчить про те, що додані до клопотання матеріали не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , ключі до нього, причеп Trailor СС SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 , ключі до нього, причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 - причепа Trailor SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - автомобіля «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 - причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в клопотанні не приведено обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту автомобіля марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , ключі до нього, причепу Trailor СС SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , автомобіля марки «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 , ключів до нього, причепу SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 - причепа Trailor SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - автомобіля «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 - причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , а слідчий суддя, всупереч ст. 173 КПК України не встановив наявність правових підстав для відмови у задоволенні в цій частині клопотання про накладення арешту на нього, оскільки особа, яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Обґрунтованість таких висновків колегії суддів випливає також і з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на прав володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22 червня 2004 року)

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, ні слідчим в клопотанні про накладення арешту на майно, ні слідчим суддею не зазначено правових підстав для прийняття рішення про відповідність вказаних автомобілів, ключів від них, причепів та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував вимоги ст.ст. 132, 170-173 КПК України, та необґрунтовано задовольнив клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , ключі до нього, причеп Trailor СС SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 , ключі до нього, причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на автомобіль марки «Renault Premium» д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 - причепа Trailor SYY 3СХ д.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 - автомобіля «Renault Magnum» 480 д.н. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 - причеп SCHMITZ SCS 24L д.н. НОМЕР_4 , а тому ухвала слідчого судді в цій частині підлягає скасуванню.

В частині щодо накладення арешту на деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, користувачем якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, користувачем якої є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТТН від 13 лютого 2024 року №427681, користувачем якої є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТТН від 13 лютого 2024 року №427682, користувачем якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони використання та розпорядження цим майном, ухвала слідчого судді є законною, слідчий суддя наклав арешт на вказане майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а тому у задоволенні вимог апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 в цій частині слід відмовити.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про відсутність ухвали слідчого судді на проведення обшуку, то слід зазначити, що як вбачається із матеріалів клопотання, у даному кримінальному провадженні був проведений огляд місцевості, під час якого було вилучено вказане в клопотанні майно, а отже відповідно до норм ч. 1 ст. 237 КПК України, така процесуальна дія не здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку чи іншого володіння особи.

З приводу доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 щодо порушення строків подання слідчим клопотання про арешт майна, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так, як вбачається із матеріалів провадження, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене 13 лютого 2024 року майно було направлено поштою 14 лютого 2024 року (а.с. 51), що не порушує встановлених в ч. 5 ст. 171 КПК України процесуальних строків, а отже доводи з приводу цього є безпідставними.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 лютого 2024 року, якою частково задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000084, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 13 лютого 2024 року на відкритій ділянці місцевості на 475 км автошляху Н-08 (траса Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя) поблизу с. Сонечне Запорізького району Запорізької області, а саме:

-деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, користувачем якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-деревину невизначеної породи у кількості 39 тон, користувачем якої є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-ТТН від 13 лютого 2024 року №427681, користувачем якої є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-ТТН від 13 лютого 2024 року №427682, користувачем якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши використовувати та розпоряджатися вказаним майном.

В решті клопотання старшого слідчого відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4