Березівський районний суд Одеської області
23.05.2024
Справа № 494/955/24
Провадження № 1-кс/494/305/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2024 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання начальника відділення №2 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000323 від 19.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення №2 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000323.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді справу визначено слідчому судді ОСОБА_1 .

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на те, що 19.05.2024 о 18:30 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в смт. Ширяєве, Березівського району, Одеської області, по вул. Лесі Українки, а саме навпроти території домоволодіння АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на своєму гужовому транспорті. Побачивши останнього, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. В ході реалізації даного корисливого умислу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_5 вчинив сварку відносно ОСОБА_9 , в ході якої висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, але бійки не вчиняв. Після цього, керуючись корисливими мотивами, з метою відкритого заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, відкрито заволодів гужовим транспортом, який належить громадянину ОСОБА_9 та викраденим гужовим транспортом ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток. З урахуванням викладеного та зібраних доказів, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

20.05.2024 року ОСОБА_5 затримано та 21.05.2024 року вручено повідомлення про підозру. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п.1 п. 3 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Окрім цього, просять застосовувати заставу розмір якої встановити відповідно до статті 183 КПК України. .

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 23.05.2024 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні. Прокурор та слідчий під час судового засідання також зазначали про можливість застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти причетності його до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи не заявляли, водночас ОСОБА_5 та захисник просили застосувати нічний домашній арешт або цілодобовий домашній арешт, оскільки останній не збирається перешкоджати досудовому розслідуванню. Ризики, передбачені ст.177 КПК України не підтверджені та необґрунтовані слідчим , прокурором. ОСОБА_5 має трьох дітей, які потребують утримання.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000323, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000323 від 19.05.2024 року, у якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000323 вбачається, що 19.05.2024 о 18:30 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в смт. Ширяєве, Березівського району, Одеської області, по вул. Лесі Українки, а саме навпроти території домоволодіння АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на своєму гужовому транспорті. Побачивши останнього, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. В ході реалізації даного корисливого умислу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_5 вчинив сварку відносно ОСОБА_9 , в ході якої висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, але бійки не вчиняв.

Після цього, керуючись корисливими мотивами, з метою відкритого заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, відкрито заволодів гужовим транспортом, який належить громадянину ОСОБА_9 та викраденим гужовим транспортом ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 20.05.2024 року ОСОБА_5 затримано та 21.05.2024 повідомлено про підозру за ч.4 ст.186 КК України.

Перевіривши матеріали клопотання та оригінали матеріалів кримінального провадження №0000323, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри за ч.4 ст.186 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Заявою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення кримінального правопорушення від 19.05.2024;

- протокол огляду місця події від 19.05.2024 року в АДРЕСА_2 ;

- показами малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- показами свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- показами свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- показами свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- показами потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- іншими матеріалами провадження;

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого,

свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 , п.3 , п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України; пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. При цьому, як зазначив підозрюваний у судовому засіданні, останній знає потерпілого та деяких свідків, що свідчить про наявність даного ризику.

З приводу ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя також вважає його обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 раніше мав судимість та на сьогоднішній день відносно нього розглядаються у судах 3 обвинувальні акти, а саме: у кримінальному провадженні №0000224 від 20.09.2019 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.189, ч.2 ст.189, ч.3 ст.185, ч. ст.309, ч. 1 ст.345, ч.1 ст.263, ч. 2 ст.289 КК України; №0000004 від 04.02.2021 року за ч.1 ст.125 КК України; №0000183 від 29.04.2021 року за ч.2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 37 років; підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою, відсутні. При цьому, останній у судовому засіданні підтвердив, що є здоровою особою та бажає проходити військову службу у збройних силах України;

-підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, офіційно не навчається.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідування кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно підозрюваного, який вчинив тяжкий злочин, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий, прокурор у своєму клопотанні.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрюваний може ухилитись від органів досудового слідства, також може мати вплив на свідків, потерпілого, оскільки знає їх. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний підозрюваного з можливістю спілкування з іншими особами, в тому числі шляхом телекомунікаційних зав`язків, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі, незважаючи на те, що у останнього є троє дітей, а тому суд доходить до переконання, що підозрюваний фактично безперешкодно та не маючи будь-яких стримуючих факторів може залишитись за даною адресою, може залишити його.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Водночас, під час судового засідання слідчий та прокурор просили розглядати можливість внесення застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує вимоги ст.182 КПК України та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину за ч.4 ст.186 КК України, з огляду на обставини справи, майновий стан підозрюваного, який офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, однак має за його словами нерухоме майно та є рухоме майно у дружини,

а також зважаючи на існування вищезазначених ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків передбачених ч.4 ст.194 КПК України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_5 було затримано 20.05.2024 р о 14:30 годині.

Керуючись статтями 177, 178, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення №2 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000323 від 19.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначення розміру застави - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту у залі суду, помістивши його до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: до 18.07.2024 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, а саме з 20.05.2024 року по 18.07.2024 рік включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 в якості альтернативного запобіжного заходу, заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста ) грн 00 коп.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA0005435

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 23.05.2024 р, заставна сума за ОСОБА_5 , суддя: ОСОБА_1 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з смт. Ширяєве, Березівського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

-утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , та свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Строк дії ухвали в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків становить до 18.07.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23.05.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1