Справа №694/583/24
Номер провадження 1-кп/710/82/24
УХВАЛА

25.06.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники процесу:

прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області в залі суду кримінальне провадження № 0001609 від 19.12.2023 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13, ч. 2, ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадження Шполянського районного суду Черкаської області перебуває вище вказане кримінальне провадження.

20.05.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Ризики, які були під час обрання 21.12.2023 та продовження запобіжного заходу, що ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від суду) обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до довідки N2 11-19122023/71007 УІАП ГУНП в Черкаській області, раніше неодноразово відбував покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, правова кваліфікація яких передбачена ч. 1 ст.122 КК України та ч. 2 ст. 115 КК України, а також за вчинення кримінальних правопорушень проти власності передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України та які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий та особливо тяжкий злочин, при цьому останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого передбачена п, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, окрім цього, слід додатково зазначити, що ОСОБА_7 обвинувачується в умисному вбивстві, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, особою яка раніше вчинила умисне вбивство, що відповідно до п. 13 ст. 67 КК України являється обставинами, які обтяжують покарання, а тому є підстави вважати, що під острахом кримінальної відповідальності усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, з метою уникнення покарання ОСОБА_7 може переховуватись від суду.

ОСОБА_7 не має стійких соціальних зав`язків, ніде не працює що свідчить про наявність вказаного вище ризику, оскільки ОСОБА_7 ніщо не утримає на одному місці.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст, 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 усвідомлює невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, може здійснювати погрози, підкуп, умовляння свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, схиляння їх до дачі неправдивих показань. З огляду на те, що склад інкримінованого злочину посягає на позбавлення життя іншої особи, об`єктивна сторона кримінального правопорушення яке інкримінується ОСОБА_7 полягає полягає в діяннях особи, що спричинили смерть, та причинному зв`язку між злочинними діями і злочинними наслідками можна зробити висновок що ОСОБА_7 спроможний до здійснення насильницьких дій, що також підтверджується вироком Звенигородським районним судом Черкаської області від 22.06.2011, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ст. 69, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також вироком від 18.04.2019 Черкаського районного судом Черкаської області за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 122, 4.2 ст.185, ст.70 ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців. За таких обставин можна зробити висновок, що ОСОБА_7 може здійснювати незаконний вплив шляхом здійснення погроз насильницькими діями, в результаті чого схилити свідків у кримінальному провадженні до дачі неправдивих показань.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику необхідно врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_7 знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого, як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки свідки сторони обвинувачення не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому обізнаний у способах та методах ведення судового слідства, останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шо в свою чергу підтверджує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) обґрунтовується викладеним вище, а також тим, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 не працює, постійного джерела доходу не має, є раніше неодноразово судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень, до числа яких входять діяння, які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються як особливо тяжкі злочини. Після засудження належних для себе висновків не зробив та від вчинення нових кримінальних правопорушень не відмовився, а тому залишаючись без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, після вчинення умисного кримінального правопорушення проти життя з високою ймовірністю, може продовжувати свою злочинну діяльність.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вбачається доцільним продовжити строк запобіжного заходу обвинувачуваному ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, на два місяці.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд зазначає.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію та майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді триманні під вартою відносно обвинуваченого, не зменшилися, а саме: можливе переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Санкція п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти або довічним позбавленням волі. Відповідно до ч.6 ст. 12 КК України означений злочин є особливо тяжким злочином. Термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного ОСОБА_7 закінчується 01.07.2024. Будь-якої інформації про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі наведеного, керуючись 176 - 178, 182, 183, 184, 186, 194, 196, 197, 205, 315, 372, 392, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» УДПтС України до 25.08.2024, про що оголосити йому негайно під розписку.

Строк дії ухвали до 25.08.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3