У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

13.04.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю, прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000292 від «17» березня 2024 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

встановив:

До слідчого судді Франківського районного суду м. Львова, старший слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000292 від «17» березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування зазначених вимог слідчий вказав, що ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15.05.2024 року. 08.05.2024 строки досудового розслідування вказаного кримінального провадження було продовжено до 17.06.2024, керівником Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_7 , та яке вручено стороні захисту. Так, при вивченні особи підозрюваного ОСОБА_4 , встановлено, що він є особою працездатного віку, раніше судимий, не одружений, не працевлаштований, іншою суспільно-корисною діяльністю не займається, а тому не має міцних соціальних зв`язків, затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років та згідно з вимогами чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. А тому є підстави вважати, що підозрюваний може з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, з метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні.а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом із тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти тому, що підозрюваний ОСОБА_4 , може вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування. З огляду, на викладене та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 просив продовжити строк тримання під вартою щодо останнього .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів, наведених у ньому та зазначив, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК), враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваного у випадку визнання його винним, продовження протиправної діяльності, перешкоджанню кримінальному провадженню, незаконного впливу на учасників кримінального провадження (п.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК). На думку прокурора, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 . Окрім цього дія запобіжного заходу закінчується 15.05.2024 року. 08.05.2024 строки досудового розслідування вказаного кримінального провадження було продовжено до 17.06.2024, керівником Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_7 , та яке вручено стороні захисту. Просить задоволити клопотання.

Захисник та підозрюваний не заперчили щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення сторін судового провадження, дослідивши копії матеріалів, долучених до клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 18.03.2024 справа №465/2010/24, застосовано до ОСОБА_4 підозрюваного у скоєнні кримінальногоправопорушення,передбаченого ч. 1 ст 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без права внесення застави. Строк дії ухвали - до 15 травня 2024 року.

До слідчого судді Франківського районного суду м. Львова старший слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000292 від «17» березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Так досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2024 близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого побутового конфлікту із матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність наслідків свого діяння, та бажаючи їх настання, ножем, який тримав в своїх руках, умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 , тяжкі тілесні ушкодження у вигляді ножових проникаючих поранень черевної порожнини з пошкодженням сальника, порізів правої китиці та передпліччя обох стегон, які згідно з «Правилами визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Підозра вручена ОСОБА_4 17.03.2024 р. за ч.1 ст.121 КК України. в порядку та у спосіб, передбачений ст.278 КПК України.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 17.03.2024; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , повідомленням диспечера ОСОБА_11 про ножові поранення, нанесені потерпілій, протоколом допиту свідка - лікаря ОСОБА_12 , відповідно до якої потерпіла госпіталізована з відкритою раною інших та неуточнених частин живота, її було прооперовано хірургами, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя доходить висновку, що на даній стадії слідчим та прокурором наведено переконливість доказів того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК Украни.

Беручи до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до (восьми) років, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику, перебаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному в разі визнання його вннним, поведінку підозрюваного, який ніде не працює, проживав разом з матір`ю, яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку щодо наявності ризиків, передбачених п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КК України щодо продовження протиправної діяльності та впливу на свідків та потерпілу.

На думку слідчого судді, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

У даному конкретному випадку, ризики визначені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини, визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що такі є вмотивованими.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, доходджу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України вважає за недоцільне визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 196, 197 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2024 року, без права внесення застави

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 14 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1