1Справа № 335/7616/23 1-кс/335/537/2024
УХВАЛА
21 лютого 2024 року м. Запоріжжя
В обґрунтування доводів скарги скаржник зазначає, що є захисником ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 15.01.2024 року та ордеру, які долучені до матеріалів скарги.
31.08.2023 року її підзахисному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Користуючись правами свого підзахисного, в порядку ст. 2 КПК України для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування захисником було подано клопотання про додатковий допит наступних свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Вказані особи є в Поіменному списку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , оповіщені та підлягають явці за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки за «серпень 2022 року».
Необхідність додаткового допиту вказаних осіб обґрунтована тим, що за версією обвинувачення, нібито ОСОБА_4 , будучи службовою особою виконуючи свої службові обов`язки у частині розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, діючи умисно, будучи обізнаним про факт відсутності належним чином оформленого протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, яким встановлюються фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та який є необхідним на думку представника скаржника для безпосереднього розгляду справи, складав та засвідчував власним підписом офіційні документи постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 .
Стороною захисту було встановлено, що слідчим під час допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 було встановлено, що всім цим особам було вручено повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та нібито коли вони туди прийшли, працівник РТЦК, що чергує у воріт їх не впустив до РТЦК та вони пішли, більше ніхто зі співробітників РТЦК та СП з ним не зв`язувався.
Так, свідка ОСОБА_24 від 21.08.2023 року, було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України (завідомо неправдиве показання) під час допиту в якості свідка і він зазначає, що нібито йому 23.08.2022 року було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У визначений в повістці час він нібито прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але черговий на який стояв біля воріт сказав йому щоб він був вільний, адже ОСОБА_24 нібито перебуває на обліку в іншому РТЦК та СП.
Стороною захисту було встановлено, що такі свідки, як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 зазначені в Поіменному списку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , оповіщені та підлягають явці за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки за «серпень 2022 року». Вказаний список було затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Крім того, стороною захисту було встановлено П.І.Б. працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно затверджених графіків чергували у воріт ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 01.08.2022 по 06.09.2022 та встановлено, що всі вони мали чіткі інструкції щодо пропуску осіб, що викликані за повісткою при цьому жоден з них не брав на себе відповідальність відпустити особу, що з`явилася за повісткою, навпаки їх пропускали та роз`яснювали алгоритм дій в РТЦК та СП.
З зазначеного вбачаються суттєві суперечності між показаннями свідка ОСОБА_24 та письмовими доказами, а також інформацією, отриманою в ході розмови з черговими ІНФОРМАЦІЯ_2 на воротах в період часу з 01.08.2022 року по 06.06.2022 року. Суперечності мають місце, як в даті видачі повістки, в даті визначеної явки, так і в причинах неявки за повісткою.
Захисник вважає, що допит свідка ОСОБА_24 та встановлення низки суттєвих суперечливих обставин можуть свідчити про неповноту та не всебічність дослідження фактичних даних слідчим ОСОБА_6 , що підлягають встановленню під час досудового розслідування. Крім того, є підстави вважати, що свідки допитані слідчим надали завідомо неправдиві показання, не зважаючи на те, що попереджалися про кримінальну відповідальність.
Відтак, вона просила слідчого додатково допитати свідка ОСОБА_24 та інших вже допитаних свідків, зокрема:, які є в Поіменному списку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , оповіщені та підлягають явці за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки за «серпень 2022 року».
26.01.2024 року, захисником було отримано постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про додатковий допит свідків наступних осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Разом з цим, з постанови слідчого вбачається, що вона взагалі на думку захисника невмотивована, оскільки слідчим не зазначено підстав з яких ним відмовлено у задоволенні клопотання, а також мотивів не прийняття доводів сторони захисту для додаткового допиту свідків.
Адвокат вважає, що оскільки слідчим в постанові взагалі відсутні мотивувальна частина, зазначення ним в постанові: «відсутність необхідності допиту зазначених свідків» не можна вважати належним обґрунтуванням відсутності необхідності здійснення тієї слідчої дії, як додатковий допит свідків, ти паче, з урахуванням детального опису захисником підозрюваного доцільності допиту вказаних осіб в розрізі встановлення завдяки цим показанням обставин, що підлягають встановленню під час досудового розслідування.
Оскільки постанова слідчого не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, у постанові не спростовуються доводи скаржника щодо необхідності проведення додаткового допиту свідків, а відтак постанова слідчого є невмотивованою, а отже такою, що має підлягати скасуванню судом.
З огляду на викладене скаржник адвокат ОСОБА_3 просить задовольнити її скаргу, скасувавши постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотанні № 3 про додатковий допит свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу, просила суд її задовольнити з підстав та мотивів викладеній у ній.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував, наполягаючи на тому, що клопотання адвоката підозрюваного було розглянуте слідчим згідно з положеннями чинного КПК України. На даний час сторонам кримінального провадження вже повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а тому проведення додаткових слідчих дій на даній стадії є неможливим. Прокурор вважає, що захисник підозрюваного не позбавлена можливості опитати цих свідків безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті у суді.
Слідчий ОСОБА_6 проти задоволення скарги також заперечував, пославшись на відсутність підстав для задоволення клопотання № 3 про додатковий допит свідків.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку особи, яка подала скаргу, підозрюваного, прокурора та слідчого, судом встановлено наступне.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед детективом, та обґрунтованість внесеного клопотання.
Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Необхідність додаткового допиту вказаних осіб обґрунтована тим, що за версією обвинувачення, нібито ОСОБА_4 , будучи службовою особою виконуючи свої службові обов`язки у частині розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, діючи умисно, будучи обізнаним про факт відсутності належним чином оформленого протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, яким встановлюються фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та який є необхідним на думку представника скаржника для безпосереднього розгляду справи, складав та засвідчував власним підписом офіційні документи постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 .
Стороною захисту було встановлено, що слідчим під час допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 було встановлено, що всім цим особам було вручено повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та нібито коли вони туди прийшли, працівник РТЦК, що чергує у воріт їх не впустив до РТЦК та вони пішли, більше ніхто зі співробітників РТЦК та СП з ним не зв`язувався.
Так, свідка ОСОБА_24 від 21.08.2023 року, було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України (завідомо неправдиве показання) під час допиту в якості свідка і він зазначає, що нібито йому 23.08.2022 року було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У визначений в повістці час він нібито прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але черговий на який стояв біля воріт сказав йому щоб він був вільний, адже ОСОБА_24 нібито перебуває на обліку в іншому РТЦК та СП.
Стороною захисту було встановлено, що такі свідки, як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 зазначені в Поіменному списку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , оповіщені та підлягають явці за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки за «серпень 2022 року». Вказаний список було затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Крім того, стороною захисту було встановлено П.І.Б. працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно затверджених графіків чергували у воріт ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 01.08.2022 по 06.09.2022 та встановлено, що всі вони мали чіткі інструкції щодо пропуску осіб, що викликані за повісткою при цьому жоден з них не брав на себе відповідальність відпустити особу, що з`явилася за повісткою, навпаки їх пропускали та роз`яснювали алгоритм дій в РТЦК та СП.
З зазначеного вбачаються суттєві суперечності між показаннями свідка ОСОБА_24 та письмовими доказами, а також інформацією, отриманою в ході розмови з черговими ІНФОРМАЦІЯ_2 на воротах в період часу з 01.08.2022 року по 06.06.2022 року. Суперечності мають місце, як в даті видачі повістки, в даті визначеної явки, так і в причинах неявки за повісткою.
Захисник вважає, що допит свідка ОСОБА_24 та встановлення низки суттєвих суперечливих обставин можуть свідчити про неповноту та не всебічність дослідження фактичних даних слідчим ОСОБА_6 , що підлягають встановленню під час досудового розслідування. Крім того, є підстави вважати, що свідки допитані слідчим надали завідомо неправдиві показання, не зважаючи на те, що попереджалися про кримінальну відповідальність.
Відтак, вона просила слідчого додатково допитати свідка ОСОБА_24 та інших вже допитаних свідків, зокрема:, які є в Поіменному списку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , оповіщені та підлягають явці за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки за «серпень 2022 року».
Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Тобто, право сторони захисту ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютним, але питання про доцільність та необхідність їх проведення вирішується слідчим та прокурором, шляхом винесення вмотивованої постанови в порядку вимог ст. 220 КПК України.
У судовому засіданні прокурор просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки слідчим у кримінальному провадженні вже було оголошено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
Як було встановлено в судовому засіданні, що в межах досудового розслідування по справі було проведено ряд слідчих дій.
Перевіряючи обґрунтованість постанови слідчого від 26.01.2024 року слідчий суддя водночас оцінює не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й клопотання сторони захисту на предмет викладених у ньому вимог та їх обґрунтованості.
Так, згідно із п. 12 ч. 2 ст. 42, ч. 4 ст. 46 КПК України захисник підозрюваного має право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій.
Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 1, 2 ст. 223 КПК України).
Одним із видів слідчих дій є допит (ст. 224 КПК України).
Відповідно до ст. 84 КПК України, джерелами доказів у кримінальному провадженні є покази свідків, тобто, фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Кримінальне процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Слідчий вважає, що наданий час у проведенні даної слідчої дії не має необхідності. Крім цього, слідчий у своїй постанові вважає та у судовому засіданні повідомив, що відсутня необхідність у проведенні додаткового допиту свідків.
Враховуючи вимоги статей 22, 91, 223 КПК України та завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що сторона захисту під час розгляду скарги, не довела доцільності проведення додаткового допиту свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на даний час.
Слідчий суддя враховує те, що клопотання сторони захисту розглянуто слідчим в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.
Дослідивши у судовому засіданні надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржуване рішення слідчого, є законним, обґрунтованим, винесеним в межах повноважень.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною першою статті 303 КПК України передбачено, які саме рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені до суду під час досудового розслідування кримінального провадження. Главою 24 КПК України визначено форми закінчення досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України, однією із таких форм є звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно до ч. 3 ст. 283 КПК України, відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 290 КПК України, зокрема: визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. За змістом ст. 290 КПК України не передбачено можливості поновлення досудового розслідування, зокрема проведення допиту свідків.
Ст. 291 КПК України регламентовано порядок складання та затвердження обвинувального акту.
За таких обставин, враховуючи положення ст.ст. 290-291 КПК України, після повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування не передбачено проведення слідчих дій у кримінальному провадженні. Інститут відновлення досудового розслідування у КПК України 2012 року відсутній.
Оскільки на даний час досудове розслідування закінчено, що відповідно позбавляє можливості проводити будь-які слідчі дії в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що доводи сторони захисту не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.
Відповідно до ст. 23 КПК України, суд під час судового розгляду досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ч. 2 ст. 23 КПК України).
Таким чином, виходячи зі змісту вищезазначених положень КПК України, сторони кримінального провадження можуть клопотати про допит вказаних осіб і таке положення є практичною реалізацією принципу безпосередності.
Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 303, 5, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на рішення та дії слідчого відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено 22.02.2024 року о 10 годині 20 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1