Справа № 504/1036/24
Номер провадження 1-кп/504/529/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в смт. Доброслав, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000212 від 01.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетерівка Жашківського району Черкаської області, що має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу за контрактом на посаді командира відділення зенітного взводу 2 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи таку на посаді командира взводу забезпечення першого зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший сержант», будучи військовою службовою особою, в умовах воєнного стану, в порушення ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 6-12, 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року, п. п. 3.1.9, 3.2.27 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства оборони України №300 від 16 липня 1997 року, п. 3.1.3, 4.1.3, 4.1.4, 5.1.1, 5.1.3 посадової інструкції ОСОБА_4 , у період часу із 01.03.2022 по 16.08.2022 (більш точної дати та часу не встановлено) перебуваючи у місці дислокації військової частини НОМЕР_1 яка розташовується за адресою: АДРЕСА_3 (більш точну адресу зазначити неможливо у зв`язку із введенням військового стану), маючи реальну можливість належним чином виконувати свої службові обов`язки, не слідкував за прийманням, видачою та повнотою наявності ввіреного йому майна, своєчасний облік матеріальних цінностей, які зберігались на складі пального, не здійснював та їх номенклатурою не володів, правил приймання, зберігання, видачі пального належним чином не дотримувався, неодноразово допускав випадки без документальної видачі пального, видачі пального без здійснення належних замірів кількості виданого майна, внаслідок чого допустив нестачу військового майна, а саме: дизельного палива марки Л-Євро 5-ВО у кількості 20925 кілограм, чим державі, в особі військової частини НОМЕР_1 , завдав збитки на загальну суму 1 415 883, 85 гривень (один мільйон чотириста п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три гривні, вісімдесят п`ять копійок), що згідно примітки 2 до ст. 425 КК України спричинило тяжкі наслідки матеріального характеру, оскільки в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 425 КК України, тобто недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні сторонами, надано суду угоду про визнання винуватості, яка укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншої сторони в присутності захисника ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 425 КК України, за обставинами, що викладені в обвинувальному акті беззастережно визнав, надав показання, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між ним та прокурором, з участю захисника, призначивши йому узгоджену міру покарання, вказав, що укладення угоди є добровільним, вчинене без примусу, розуміє наслідки її затвердження.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого ОСОБА_6 надіслав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує, щодо укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, оскільки обвинувачений повністю відшкодував завдані потерпілому збитки.

Враховуючи ту обставину, що під час судового провадження між обвинуваченим та прокурором, за участю захисника була укладена угода про визнання винуватості, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 425 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення.

В ході перевірки відповідності угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Злочин, що визначений у ч. 4 ст. 425 КК України є тяжким, характеризується необережною формою вини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Так, до матеріалів судового провадження долучено письмові матеріали про відрахування вартості пального, нестачу котрого допустив обвинувачений із заробітної плати останнього на рахунок військової частини, а також повернення пального обвинуваченим військовій частині у натуральному вигляді. Командир військової частини НОМЕР_1 підтверджує факт повного відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, претензій до останнього не має.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, має позитивну характеристику з попереднього та теперішнього місця служби, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проходить військову службу за контрактом на посаді командира відділення зенітного взводу 2 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону ВЧ НОМЕР_1 . Обвинувачений є учасником бойових дій.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання за ч. 4 ст. 425 КК України, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та особи винного.

Суд вказує про наявність достатніх підстав для застосування дії ст. 69 КК України до обвинуваченого, так як встановлено наявність декількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільного відшкодування завданого збитку. Суд враховує і особу винного, який має позитивну характеристику за місцем служби, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, добровільно співпрацював з органами досудового розслідування, беззастережно визнає винуватість у скоєному, продовжує проходити військову службу, відшкодував завдані збитки.

Крім того, з урахування особи винного та тих обставин, що останній продовжує проходити військову службу, на підставі ч. 1, 2 ст. 58 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців, обвинуваченому доцільно замінити на покарання у виді службового обмеження строком на 1 рік 6 місяців із відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення 10 відсотків.

Запобіжний захід, щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався.

Судові витрати пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи Одеським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром МВС України, що становлять 3029 гривень 12 копійок, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави, на підставі ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст .ст.374, 468, 469, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000212 від 01.06.2022, укладену 13.03.2024 між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншої сторони.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 425 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців, із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Відповідно до ст.58 КК України замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення:

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5, 7. ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1