Кримінальне провадження № 194/1281/22
Номер провадження 1-кп/194/12/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2022 року за № 0000080 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2022 року РФ здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

У зв`язку із веденням агресивної війни з боку РФ проти України в період з 24.02.2022 року по 02.03.2022 року окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «Луганської народної республіки» захоплено (окуповано) смт Новоайдар Щастинського району Луганської області.

Крім того, 05.03.2022 року у смт Новоайдар Щастинського району Луганської області розпочав свою діяльність незаконно створений правоохоронний орган окупаційної влади так звана «прокуратура Новоайдарського району генеральної прокуратури луганської народної республіки».

У період часу з березня по квітень 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_3 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на зайняття посади у правоохоронних органах окупаційної влади в смт Новоайдар Щастинського району Луганської області та реалізуючи його, перебуваючи у невстановленому населеному пункті, розташованому на окупованій території Луганської області, вступив у злочинну змову з невстановленими представниками окупаційних військ та так званої «лнр» та в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодився на зайняття посади в правоохоронному органі окупаційної влади в тимчасово окупованому населеному пункті смт Новоайдар Щастинського району Луганської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 у період з березня по квітень 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, у взаємодії з невстановленими представниками окупаційної адміністрації РФ та незаконних збройних формувань так званої «лнр», умисно, добровільно зайняв посаду в так званій «прокуратурі Новоайдарського району генеральної прокуратури луганської народної республіки», тобто зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території Луганської області.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 (in absentia)

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14.03.2024 року розгляд кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2022 року за № 0000080 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті чого судом встановлено таке.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченого на захист та доступу до правосуддя, обвинувачений ОСОБА_3 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов ВС у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці ЄСПЛ були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_3 в судові засідання - повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

У зв`язку з чим обвинувачений не був допитаний судом, тому показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Враховуючи відсутність обвинуваченого та особливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження, захисником за призначенням було здійснено захист обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, захисник в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися зі своїм підзахисним та з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Водночас, захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 року збройні сили РФ вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року», Щастинський район: 1) Нижньотеплівська сільська територіальна громада; 2) Новоайдарська селищна територіальна громада; 3) Станично-Луганська селищна територіальна громада; 4) Широківська селищна територіальна громада; 5) Щастинська міська територіальна громада, внесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до вказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, Щастинський район: Новоайдарська селищна територіальна громада ( НОМЕР_1 ); Щастинська міська територіальна громада ( НОМЕР_2 ), також віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_6 суду показав, що він знає обвинуваченого ОСОБА_3 особисто. Також йому відомо, що після 24.02.2022 року обвинувачений став працювати в прокуратурі ЛНР. В інтернет-мережі на веб-сайті він бачив відеозапис, на якому особи у формі стояли біля прокуратури ЛНР та серед них він впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , який займає посаду в прокуратурі ЛНР. Крім того, він також бачив фото ОСОБА_3 на веб-сайті окремо.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_7 суду показав, що знає обвинуваченого ОСОБА_3 особисто, познайомились у 2003-2004 роках. Також зазначає, що він в ютубі випадково побачив відео, на якому було видно, що обвинувачений ОСОБА_3 перейшов на сторону окупаційної влади та останній говорить, що працює в прокуратурі ЛНР. Також, бачив його у телеграм-каналі, де останній був в формі.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_8 суду показав, що знає обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вони навчались в одній школі. Після окупації він виїхав з міста на підконтрольну Україні територію. Зі слів мешканців чув, що обвинувачений ОСОБА_3 працює з окупантами та займає посаду в прокуратурі. Також пояснює, що внаслідок своєї службової діяльності він здійснює моніторинг інтернет-сайтів з виявлення колаборантів. Обвинуваченого ОСОБА_3 він бачив у формі біля прокуратури ЛНР на телеграмм-каналах, сайті генерального прокурора ЛНР. В тому числі, на відео він бачив його у формі з шевронами, яка є формою прокуратури ЛНР. Вважає, що обвинувачений добровільно співпрацює з окупаційною владою.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 7 ст. 111-1 КК України ст. за №0000080 від 14.06.2022 року. (т. 2 а.с. 1)

Згідно повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 13.06.2022 року за вих. №61/5/1/988нт заступника начальника Управління СБУ в Кіровоградській області, вбачається, що ОСОБА_3 за власної згоди погодився обіймати посаду прокурора так званої Генеральної прокуратури ЛНР, що діє на території Новоайдарської ОТГ Щастинського району Луганської області, та в умовах воєнного стану сприяє окупаційній владі РФ в незаконному захоплені державної влади та території України. (т. 2 а.с. 2)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 15.06.2022 року визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000080 від 14.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за слідчим відділом 3 Управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. (т. 2 а.с. 4-5)

Згідно листа заступника начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 11.07.2022 року №2927/12/1/1/03-2022, за наявною в Департаменті кадрового забезпечення інформацією ОСОБА_3 службу в поліції не проходив. (т. 2 а.с. 15)

Згідно протоколу огляду інтернет-ресурсу від 05.07.2022 року, додатків та відеозапису до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_9 в інтернет-браузері «Chrome» з ввімкнутою функцією VPN було оглянуто публікацію на офіційному сайті «Генеральной прокуратури Луганськой народной республики» за посиланням http://gplnr.su /мовою оригіналу/. На сайті за посиланням ОСОБА_10 виявлено текстову публікацію з доданими фотозображеннями про початок роботи «прокуратуры Новоайдарского района лнр», що діє відповідно до законодавства лнр. На фото та відео мається чоловік, який разом з іншими чоловіками одягнений у камуфльований одяг військового зразка, зі зброєю, стоїть на фоні приміщення з табличкою «генеральная прокуратура луганской народной республики прокуратура Новоайдарского района». (т. 2 а.с. 19-35)

Згідно протоколу огляду інтернет-ресурсу від 05.07.2022 року, додатків та відеозапису до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_9 в інтернет-браузері « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було оглянуто публікацію на офіційному сайті «Генеральной прокуратури Луганськой народной республики» за посиланням http://gplnr.su /мовою оригіналу/. На сайті за посиланням ОСОБА_11 виявлено текстову публікацію з доданими фотозображеннями про діяльність працівників «прокуратуры Новоайдарского района лнр», а саме проведення наради з представниками інших правоохоронних органів. На фото та відео мається чоловік, який разом з іншими чоловіками одягнений у камуфльований одяг військового зразка, присутній на нараді. (т. 2 арк. 36-52)

Згідно протоколу огляду інтернет-ресурсу від 05.07.2022 року, додатків та відеозапису до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_9 в інтернет-браузері «Chrome» з ввімкнутою функцією VPN було оглянуто публікацію на офіційному сайті «Генеральной прокуратури Луганськой народной республики» за посиланням http://gplnr.su /мовою оригіналу/. На сайті за посиланням ОСОБА_12 виявлено текстову публікацію з доданими фотозображеннями про діяльність працівників « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме відвідання «працівниками прокуратури Новоайдарського району лнр» багатодітної сім`ї в с. Айдар-Миколаївка Новоайдарського району лнр. На фото та відео мається чоловік, який разом з іншими чоловіками одягнені у комбінезон та камуфльований одяг військового зразка. (т. 2 а.с. 53-65)

Згідно протоколу огляду інтернет-ресурсу від 05.07.2022 року, додатків та відеозапису до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_9 в інтернет-браузері « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було оглянуто веб-сайт « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_6 ), на якому за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 виявлено текстову публікацію із заголовком /мовою оригіналу/ « ОСОБА_13 / ОСОБА_3 / Anisimov Igor Yurevich», про протиправну діяльність ОСОБА_3 , а саме його участь у підрозділі терористичної організації лнр (генпрокуратурі)». (т. 2 а.с. 66-76)

Згідно протоколу огляду інтернет-ресурсу від 05.07.2022 року, додатків та відеозапису до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_9 в інтернет-браузері «Chrome» з ввімкнутою функцією VPN було оглянуто публікацію на офіційному сайті «Генеральной прокуратури Луганськой народной республики» за посиланням http://gplnr.su /мовою оригіналу/. На сайті за посиланнями ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 виявлено публікації з доданими фотозображеннями про діяльність працівників «прокуратуры Новоайдарского района лнр», а саме проведені зустрічі з жителями с. Путиліно та с. Співаківка та представниками держдуми рф, видачу гуманітарної допомоги. На фото та відео мається чоловік, який разом з іншими чоловіками одягнені у камуфльований одяг військового зразка з шевронами та символікою лнр, зі зброєю. (т. 2 а.с. 77-118)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на приватній спільній часткові власності частка належить будинок житловий загальною площею 131,1 кв.м. з належними до нього господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13584796). (т. 2 а.с. 131)

Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) від 21.07.2022 року за вих. № 31/11-1177, за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 21.07.2022 року транспортні засоби не зареєстровані. (т. 2 а.с. 133)

Згідно листа Управління ДМС України в Кіровоградській області від 25.07.2022 року за вих. № 3501.3.1-2651/35.2-22, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області за адресою: АДРЕСА_1 . 31.12.2012 року ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , орган видачі 4419. (т. 2 а.с. 139)

Згідно облікової картки особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України серії номер НОМЕР_5 від 18.04.2008 року, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії номер НОМЕР_4 від 31.12.2010 року. (т. 2 а.с. 140)

Згідно листа заступника начальника ГУНП в Луганській області від 21.01.2022 року за вих. №2733/111/19/05-2022, інформація щодо проходження служби в органах внутрішніх справ України на посадах в ГУМВС України у Луганській області та ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня. (т. 2 а.с. 172)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 25.08.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук. (т. 2 а.с. 166)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 25.08.2022 року досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2022 року за № 0000080 за ознаками злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 177-182)

Згідно висновку експерта №124 від 02.09.2022 року проведеної портретної експертизи, вбачається, що зображення особи чоловічої статі, що містяться в електронному файлі з назвою: «9f0cc191-f343-4409-9f09-035f3b073ddf.jpg» (особа чоловічої статі, яка стоїть четверта зліва, одягнута у камуфльовану форму зеленого кольору, має предмет зовні схожий на автомат); в електронному файлі з назвою: «a6jk0qzlngm.jpg» (особа чоловічої статі, яка стоїть четверта зліва, одягнута у камуфльовану форму темно-зеленого кольору) та в електронному файлі з назвою: «adst_abnfhi» (особа чоловічої статі, яка стоїть крайня справа, одягнута у камуфльовану форму темно-зеленого кольору на лівому рукаві якої розташовані шеврони з зображенням прапору т.зв. «ЛНР» та букви «Z»), придатні для портретного ідентифікаційного дослідження за ознаками зовнішності. В електронному файлі з назвою: «9f0cc191-f343-4409-9f09-035f3b073ddf.jpg» (особа чоловічої статі, яка стоїть четверта зліва, одягнута у камуфльовану форму зеленого кольору, має предмет зовні схожий на автомат); в електронному файлі з назвою: «a6jk0qzlngm.jpg» (особа чоловічої статі, яка стоїть четверта зліва, одягнута у камуфльовану форму темно-зеленого кольору); в електронному файлі з назвою: «adst_abnfhi» (особа чоловічої статі, яка стоїть крайня справа, одягнута у камуфльовану форму темно-зеленого кольору на лівому рукаві якої розташовані шеврони з зображенням прапору т.зв. «ЛНР» та букви «Z») та на фотозображенні (його електрофотографічної копії) громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що міститься в електрофотографічній копії облікової картки особи на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа. Зображення особи чоловічої статі, що міститься в електронному файлі з назвою: «_image-4.jpg» (особа чоловічої статі, яка стоїть друга зліва, одягнута у камуфльовану форму зеленого кольору, має предмет зовні схожий на автомат), придатне для портретного ідентифікаційного дослідження за ознаками зовнішності. В електронному файлі з назвою: «_image-4.jpg» (особа чоловічої статі, яка стоїть друга зліва, одягнута у камуфльовану форму зеленого кольору, має предмет зовні схожий на автомат) та на фотозображенні (його електрофотографічної копії) громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що міститься в електрофотографічній копії облікової картки особи на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа. (т. 2 а.с. 188-205)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 28.09.2022 року досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2022 року за № 0000080 за ознаками злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_3 , відновлено для проведення процесуальних дій. (т. 2 а.с. 216-219)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 30.09.2022 року досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2022 року за № 0000080 за ознаками злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 223-227)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 04.10.2022 року досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2022 року за № 0000080 за ознаками злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_3 , відновлено для проведення процесуальних дій. (т. 2 а.с. 235-238)

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 14.06.2022 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 .ст. 111-1 КК України. (т. 2 а.с. 239-244)

Згідно листа заступника начальника Управління СБУ в Кіровоградській області від 17.10.2022 року за вих. №61/5/1/3612/нт, ОСОБА_3 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області та продовжує займати посаду в незаконному правоохоронному органі - прокурора так званої прокуратури Новоайдарського району Генеральної прокуратури ЛНР, що діє на території Новоайдарської ОТГ Щастинського району Луганської області. На територію підконтрольну українській владі не прибував і не має наміру прибувати, оскільки переховується від органів слідства та суду. (т. 2 а.с. 272)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

У складів кримінального правопорушення за ч. 7 ст.111-1 КК важливе значення має добровільність.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 7 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною 7 статті 111-1 КК настає у разі добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільної участі громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. При цьому суспільна небезпека вказаного злочину полягає у тому, що особа (колаборант), з використанням умов воєнного стану, співпрацює з окупаційною владою на шкоду власній державі, тим самим свідомо допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади.

Вказана позиція викладена в постанові ВС ККС від 22.01.2024 року (справа №953/406/23, провадження №51-4961км23) та в постанові ВС ККС від 08.02.2024 року (справа №161/12980/22, провадження №51-4900км23).

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК державою-агресором наразі вважається російська федерація. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять факт добровільного зайняття ОСОБА_3 посади в «прокуратурі Новоайдарського району генеральної прокуратури луганської народної республіки», який вступивши у злочинну змову з невстановленими представниками окупаційних військ та так званої «лнр», в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодився на зайняття посади в правоохоронному органі окупаційної влади в тимчасово окупованому населеному пункті смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, тобто зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

А відтак, вказані обставини доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом враховується, що ОСОБА_3 до повномасштабного військового вторгнення РФ на територію України не мав жодного відношення до правоохоронної діяльності, та після окупації території Щастинського району Луганської області став працювати в прокуратурі Новоайдарського району лнр, як в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлював факт збройної агресії з боку РФ та окупації території України, створення окупаційною владою незаконних органів, що вказує на добровільність зайняття ним посади, враховуючи характер його дій, їх послідовність та тривалість.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_3 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний у

добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, та його дії слід кваліфікувати за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини кримінального правопорушення, тяжкість його наслідків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, з урахуванням ст. 337 КПК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.7 ст.111-1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, об`єктом якого є основи національної безпеки України і, на думку суду, останній своїми діями фактично допомагав державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави.

Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_3 , додаткового покарання яке є обов?язковим у санкції статті, у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади і державного управління, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах України та в органах, що надають публічні послуги.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

В даному випадку буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Крім того, санкцією ч.7 ст.111-1 КК України передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання з конфіскацією майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 року на майно, яке належать ОСОБА_3 з огляду на призначення йому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна.

Прокурор заявив клопотання про залишення без змін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, отже вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади і державного управління, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах України та в органах, що надають публічні послуги, на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою раніше обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 року на майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок загальною площею 131,1 кв.м. з належними до нього господарськими і побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13584796) - залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації належного йому майна на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати пов`язані з проведенням судової портретної експертизи, оформленої висновком експерта від 02.09.2022 року №124, в сумі 7550 (сім тисяч п?ятсот п?ятдесят) грн. 80 коп. на користь держави. Призначення платежу: Оплата за судову експертизу відповідно до висновку від 02.09.2022 року №124).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Копію вироку для вручення обвинуваченому видати захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду https://trm.dp.court.gov.ua/sud0440/.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1