ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/781/24 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/299/24 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 15 січня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

19.01.2024 року ОСОБА_6 подав до суду скаргу на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 15.01.2024 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 посилався на те, що 15.01.2024 року ним було подано до Харківської обласної прокуратури заяву про кримінальне правопорушення та до теперішнього часу, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, посадовими особами Харківської обласної прокуратури не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 15 січня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Зазначає, що він, у порядку ст.214 КПК України, звернувся до Харківської обласної прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення начальником управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР та прокурором Харківської обласної прокуратури, які на його переконання, не виконують належним чином свої повноваження та тим самим перешкоджають всебічному розгляду кримінального провадження № 0003471. В заяві про кримінальне правопорушення було викладено об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, а тому суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про відмову у задоволенні його скарги.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор до початку судового розгляду подав до апеляційного суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без його участі та просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора і та апелянта, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.

Так, ч.1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Частина 2 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Положення закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені лише слідчий, дізнавач, прокурор, що також узгоджується із загальними засадами кримінального судочинства, в тому числі принципом диспозитивності щодо розподілу процесуальних функцій.

Разом з цим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

У постанові від 01.12.2022 року у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, повідомлення про вчинене кримінального правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище і тільки після прийняття рішення органом досудового розслідування щодо заяви про вчинення кримінального провадження слідчим суддею, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР, може бути надана оцінка заяві про вчинення кримінального провадження та прийнятому органом досудового розслідування рішенню. Наявність такої оцінки є обов`язковою для здійснення функції судового контроля слідчим суддею, тобто носить цілком преюдиціальний характер.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 ,слідчий суддя керувався положеннями ч.1 ст.303 КПК України, якими передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та вимогами ч.1 ст.214 КПК України, якою передбачено підстави внесення відповідних відомостей слідчим, прокурором до ЄРДР.

Слідчий суддя вважав, що системний аналіз положень ст.ст.2, 214 КПК України та ст.ст.2, 11 КК України у сукупності з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення - вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України. Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, повинні містити об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину, у тому числі його об`єктивну та суб`єктивну сторону. Якщо ж із заяви чи повідомлення не вбачається наявність обставин, що вказують на склад злочину, вони не можуть вважатися такими, що підлягають внесенню до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що обставини, наведені у заяві ОСОБА_6 , є недостатніми для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ними протиправних дій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги, первинно поданої ОСОБА_6 до суду першої інстанції (а.с.1-3), заяви до Харківської обласної прокуратури(а.с.4-7), а також доводів апеляційної скарги, заявник не погоджується з процесуальними рішеннями та діями, які були проведені слідчими ТУ ДБР та прокурорами Харківської обласної прокуратурипід час досудового розслідування та пов`язує їх з неналежним виконанням ними своїх обов`язків.

Разом з цим, твердження ОСОБА_6 про те, що з боку посадових осіб Харківської обласної прокуратури допущено бездіяльність, не відповідають дійсності, оскільки згідно заперечень, наданих суду першої інстанції вбачається, що заява ОСОБА_6 від 15.01.2024 року ретельно перевірялась Харківською обласною прокуратурою та в результаті розгляду зазначеної заяви було встановлено, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні. (а.с. 19).

Крім того, з відповіді заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 від 26.01.2024 року вбачається, що було розглянуто, в тому числі заяву ОСОБА_6 від 15.01.2024 року, поданої в порядку ст.214 КПК України та підстави для внесення відомостей до ЄРДР стосовно окремих працівників ТУ ДБР, розташованої у м.Полтаві та Харківської обласної прокуратури за ст. 364, 366, 382, 396, 397 КК України відсутні. (а.с. 20-21) Зазначена відповідь направлялась ОСОБА_6 .

Виходячи з загального кола доводів та підстав, які зазначені заявником, колегія суддів зазначає, що бездіяльність слідчих та прокурорів може бути оскаржена в межах ст.303 КПК України. Більш того, у кримінальному провадженні, яке не закінчено, відповідно до ст.283 КПК України або по якому не збіг строк, передбачений ст.219 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості робити висновки щодо неефективності досудового розслідування, яке не закінчене. Крім того, в тих провадженнях, які будуть закінчені шляхом направлення обвинувального акту, судом першої інстанції буде надано оцінку діям, які проведені в межах досудового розслідування в цьому провадженні.

При цьому колегія суддів враховує, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Зі змісту заяви, на яку посилається скаржник, вбачається, що заява ОСОБА_6 подана в межах дисциплінарної відповідальності слідчого та прокурора і таким чином ОСОБА_6 передчасно ставить питання про ймовірність та можливість внесення до ЄРДР відомостей стосовно слідчих ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві та прокурорів Харківської обласної прокуратури за ст. 364, 366, 382, 396, 397 КК України, оскільки це можливо зробити внаслідок проведення певної перевірки, яка на даний час не проведена.

З огляду на вказані відомості, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 не містить достатніх фактичних відомостей, щоб визначити ознаки незаконних дій, які охоплюються складом злочинів, про які заявником було зазначено в його заяві від 15.01.2024 року. За таких обставин, підстави вважати заяву ОСОБА_6 саме повідомленням про вчинення злочину відсутні, оскільки його повідомлення не містить об`єктивних відомостей, які фактично свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

А тому, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для внесення цих відомостей до ЄРДР, виходячи з фактичного змісту заяви-повідомлення, для застосування норм статті ч. 1 ст. 214 КПК України та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною, оскільки її постановлено у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 305, 307, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 15 січня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4