29 травня 2024 р. м.Запоріжжя
за частинами 1, 3 ст.358, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
Так, ОСОБА_6 будучи одним із учасників вказаного товариства виготовив завідомо неправдивий протокол зборів учасників ТОВ «СтальТранс» від 13.05.2009 до якого вніс завідомо неправдиві відомості про факт проведення вказаних зборів за участю учасників ТОВ «СтальТранс», що мають наступні частки статутного фонду підприємства: ОСОБА_8 - 5%, ОСОБА_9 - 5% , ОСОБА_4 -45 %, а також двох знайомих ОСОБА_6 - жителів м.Запоріжжя - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прийняття на вказаних зборах рішення про виключення зі складу учасників Товариства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , прийняття на указаних зборах, за участю учасників ТОВ «СтальТранс» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 рішення про введення до складу учасників вказаного товариства ОСОБА_10 з часткою статутного фонду підприємства у розмірі 25% та ОСОБА_12 з часткою статутного фонду підприємства у розмірі 25% та звільнення з посади директора ТОВ «СтальТранс» ОСОБА_4 і призначення на вказану посаду ОСОБА_10 .
В дійсності ж указані збори учасників ТОВ «СтальТранс» за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не проводилися, про факт їх проведення та винесення на їх розгляд питання щодо введення до складу учасників Товариства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звільнення з посади директора ТОВ «СтальТранс» ОСОБА_4 і призначення на вказану посаду ОСОБА_10 та виключення зі складу учасників ТОВ «СтальТранс» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 останнім не повідомлялося, участі в зборах учасників ТОВ «СтальТранс» 13.05.2009 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не брали, жодних заяв про їх виключення з числа учасників ТОВ «СтальТранс» не подавали та жодних намірів щодо виходу зі складу учасників ТОВ «СтальТранс» не мали.
У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії щодо виконання злочинного умислу на заволодіння майном ТОВ «Сталь Транс» ОСОБА_6 , 15.05.2009, будучи службовою особою співзасновником ТОВ «Сталь Транс», маючи частку у статутному фонді вказаного товариства у розмірі 45%, перебуваючи у приміщенні Запорізької міської ради, яке розташоване за адресою: проспект Соборний, 206, м.Запоріжжя, підроблений ним протокол зборів учасників ТОВ «СтальТранс» від 13.05.2009 року надав державному реєстратору ОСОБА_13 , яка на підставі вказаного документа зареєструвала зміни в установчих документах ТОВ «Сталь Транс» по виведенню зі складу учасників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , включення до складу учасників вказаного Товариства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_4 та призначення на вказану посаду ОСОБА_10 , а також перерозподілу часток в статутному фонді ТОВ «Сталь Транс» між учасниками наступним чином: ОСОБА_6 50%, ОСОБА_10 25% та ОСОБА_11 25%.
Крім того, ОСОБА_6 15.05.2009, будучи службовою особою співзасновником ТОВ «Сталь Транс», маючи частку у статутному фонді вказаного товариства у розмірі 45%, перебуваючи у приміщенні Запорізької міської ради, яке розташоване за адресою: проспект Соборний, 206, м.Запоріжжя, підроблений ним протокол зборів учасників ТОВ «СтальТранс» від 13.05.2009 року надав державному реєстратору ОСОБА_13 , яка на підставі вказаного документа зареєструвала зміни в установчих документах ТОВ «Сталь Транс» по виведенню зі складу учасників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , включення до складу учасників вказаного Товариства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_4 та призначення на вказану посаду ОСОБА_10 , а також перерозподілу часток в статутному фонді ТОВ «Сталь Транс» між учасниками наступним чином: ОСОБА_6 50%, ОСОБА_10 25% та ОСОБА_11 25%.
В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_6 заволодів майном учасників ТОВ «СтальТранс» ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 належним їм, відповідно до часток у статутному капіталі Товариства та отримав можливість розпорядження таким майном без відома та згоди останніх, а саме:
- ноутбуком НР Соmpag NX 9005 , вартістю 5 757,76 гривень,
- автомобілем Volkswagen Passat, 1998р.в., номер кузова НОМЕР_1 , старий номер реєстрації - НОМЕР_2 , вартістю 86 202,78 гривень,
- автомобілем Volkswagen Passat, 1998р.в., номер кузова НОМЕР_3 , старий номер реєстрації НОМЕР_4 , вартістю 96 383,77 гривень,
- бульдозером Т-170.00-2, шасі №1559, реєстраційний номер Т3218ЗС, вартістю 20 499,17 гривень,
- випрямлячем зварювальним ВД- 306м, вартістю 2 155,00 гривень,
- землеснарядом марки «Дніпровський-14», регістровий номер НОМЕР_5 , порт приписки м.Київ, вартістю 344 720,96 гривень,
- домкратом ДГ- 20, вартістю 866,67 гривень ,
- залізничною платформою (вагон), №54796735, заводський №3059, тип 404, модель ТУ13-401, вартістю 58 463,38 гривень,
- костилезабивальником ЕПК- 3 , вартістю 1 200,00 гривень,
- краном залізничним марки «КЖДЕ 1639», 1986 р.в., заводський № НОМЕР_8 , двигун дизельний НОМЕР_9 , 1986р.в., реєстраційний № НОМЕР_10 , вартістю 50 937,00 гривень,
- нівеліром зі штативом НІК- 2 , вартістю 1 025,00 гривень,
- офісним приміщенням № 92 першого поверху (Літ.А-18), загальною площею 462,0кв.м, та приміщення №92 прибудови (Літ.А'), загальною площею 829,0кв.м, на земельній ділянці розміром 0,7га, за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 8 354 704,00 гривень,
- пожежною сигналізацією в офісній будівлі , вартістю 8 040,58 гривень,
- напівпричіпом КАЗП 9370,1987р.в, номер рами, шасі BN, старий реєстраційний номер НОМЕР_11 , вартістю 13 700,00 гривень,
- краном портовим марки «Ганц» P, 1987 р.в., заводський № НОМЕР_12 , реєстраційний № НОМЕР_13 , вартістю 204 910,66 гривень,
- напівпричіпом МАЗ 9397,1995р.в, номер рами, шасі 7730, старий реєстраційний номер НОМЕР_14 , вартістю 9 769,00 гривень,
- причальною станцією до крану, вартістю 73 918,10 гривень ,
- пультом охорони офісу по ул.Лобановського, 30 в м.Запоріжжя, вартістю -1 856,04 гривень,
- шляхом до причальної стінки ( до крана ), вартістю 31 437,90 гривень,
- розгонщиками зазорів, вартістю 541,67 гривень,
- рельсорізним верстатом, вартістю 833,33 гривень,
- рейкошліфувальним верстатом, вартістю 541,67 гривень,
- верстатом - рихтувальником РГУ -1М , вартістю 4 974,30 гривень,
- ролетами , на офісних вікнах , вартістю 5 380,00 гривень,
- ролетами , на офісних вікнах , вартістю 989,06 гривень,
- столом комп`ютерним , вартістю 1 155,00 гривень,
- драбиною, вартістю 550,30 гривень,
- лічильником тепла Supercal 439, вартістю 1 359,00 гривень,
- телевізором, вартістю 1 446,67 гривень,
- трактор Т -170, вартістю 28 666,67 гривень,
- кутовою шліфувальною машиною 766,67 гривень,
- холодильником Норд, вартістю 693,00 гривень,
- електрошпалопідбійкою (ц.520), вартістю 4 160,00 гривень,
- шторами жалюзі в офісі, вартістю 937,63 гривень,
- шторами жалюзі в офісі, вартістю 2 584,00 гривень,
- шуруповертом, вартістю 916,67 гривень,
- електропилою, вартістю -1 483,68 гривень,
- електростанцією, вартістю 2 383,33 гривень,
- електростанцією АБ-2, вартістю 1 300,00 гривень,
- електростанцією АБ-4, вартістю 4 125,00 гривень,
- намитим піском в кількості 31 527,339 куб.м, на загальну суму - 335 357,08 грн. (За розрахунком 10,64 гривень за 1куб.м),
- простими іменними акціями емітента ПАТ «ППЗТ» (код 01235931), у кількості 3907 шт., код цінних паперів НОМЕР_15 , на суму 1 172 100,00 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі сто) гривень, що на момент скоєння злочину складало контрольний пакет акцій підприємства ЗАТ «ППЗТ» та становило 67,5% всіх акцій, а всього на загальну суму 11 100 531,87 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 4 995 239,35 грн, потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 555 026,59 грн. та потерпілій ОСОБА_9 Майнову шкоду на суму 555 026,59 грн., а всього на загальну суму 6 105 292,53 грн., що в шістсот та більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України (в редакції від 30.04.2009), яке кваліфікується як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем; за ч.3 ст.358 КК України (в редакції від 30.04.2009), яке кваліфікується як використання завідомо підробленого документа; за ч.5 ст.191 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності.
Потерпілий ОСОБА_4 , та представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого, просили вирішити питання про задоволення цивільного позову.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку, суд на підставі ст.325 КПК України вирішив про здійснення судового розгляду без потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора, потерпілого та представника потерпілого, дослідивши наявні матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання про звільнення на підставі ст.49 КК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за таких підстав.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положенням ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Виходячи з положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані залежно від виду вчиненого злочину.
Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності незалежно від визнання обвинуваченим вини.
Санкція ч.5 ст. 191 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Таким чином, передбачене згаданою статтею діяння, у відповідності до ч. 6 ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за ч.1, ч.3 ст.358 КК України?у відповідності до ч.2 ст.12 КК України, - кримінальним проступком.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1, ч.3 ст.358 КК України, ч.5 ст.191 КК за якими обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено 15.05.2009 року. П`ятнадцятирічний термін, передбачений статтею 49 КК України, сплинув 15.05.2024 року. Тобто строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст.358 КК України, ч.5 ст.191 КК, вже сплинув.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
В даному випадку обвинувачений ОСОБА_6 скористався свої правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та має право на таке звільнення, суд в свою чергу роз`яснив обвинуваченому його право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.
При вирішенні заявлених потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 цивільних позовів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року №3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Верховний Суд у Постанові від 24.05.2018 року (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, що узгоджується з викладеною позицією колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 10.08.2021 (справа № 161/694/20).
З огляду на вищевказане, цивільні позови у кримінальному провадженні слід залишити без розгляду та роз`яснити цивільним позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, арешт, накладений у даному кримінальному провадженні підлягає скасуванню.
Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.
Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Стягнення процесуальних витрат, при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності, КПК України не передбачено, що узгоджується з викладеною позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального Суду у постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17).
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 129, 284, 286, 369 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст.358, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст.358, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1