УХВАЛА

17 червня 2024 року

м. Київ

справа № 562/2375/21

провадження № 51-3059ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2024 року стосовно нього,

установив:

У касаційній скарзі засуджений просить перевірити вказані судові рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 цієї норми.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються обґрунтування вимог особи,

яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Як убачається зі змісту касаційної скарги, наведені в ній доводи фактично зводяться доневідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, його особистої оцінки доказів, перевірка яких насамперед належить до повноважень суду апеляційної інстанції та не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції відповідно до приписів ч. 1 ст. 433 КПК, відтак засуджений не обґрунтовує, що саме було порушено судами обох інстанцій з огляду на положення кримінального процесуального законодавства у їх взаємозв`язку.

У касаційній скарзі засуджений не наводить обґрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції з огляду на положення статей 412, 419 КПК, а саме, не зазначає, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, та не вказує на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції.

Окрім цього, касаційна скарга засудженого містить у собі суперечності. Зокрема,

останній вказуючи на відсутність у його діях складу інкримінованих кримінальних правопорушень одночасно не погоджується з призначеним йому покаранням, яке вважає надто суворим, що перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись із вимогами касаційної скарги та межами касаційного перегляду судових рішень і вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Водночас колегія суддів вважає необхідним роз`яснити засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може звернутися за допомогою до адвоката, в передбаченому законом порядку.

За правилами ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2024 року стосовно нього залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити засудженому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде йому повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3