Справа № 947/9759/24
Провадження № 1-кс/947/4239/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чорноморськ, Одеської області громадянин України, з середньою освітою, розлучений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням погодженого з старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

1.1. Клопотання слідчого

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (будучи раніше засудженим, зокрема, Київським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі) разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше засудженим, зокрема, Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 30.09.2022), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше засудженим, зокрема, Апеляційним судом Одеської області за п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 205 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 28.07.2020) та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами в невстановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше листопада 2023 року досягли попередньої змови щодо заволодіння чужим майном шляхом вимагання.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан який неодноразово продовжувався.

При цьому, ОСОБА_7 перебуваючи під вартою в Держаній установі «Одеській слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, Люстдофська дорога, 11, у невстановлений досудовим розслідування час але не пізніше листопада 2023 року від інших невстановлених осіб дізнався інформацію про ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зокрема, анкетні дані, номер телефону та місця можливого перебування), яку вирішив використати для вимагання грошових коштів у останнього, передавши її іншим співучасникам кримінального правопорушення.

Надалі невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , 10.11.2023 близько 10:00 зателефонувала ОСОБА_9 та висловила вимогу повернути неіснуючий борг у сумі 5000 доларів США, погрожуючи при цьому фізичною розправою в разі відмови.

Після цього, 22.02.2024 близько 16:30 ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_7 інформацію щодо ОСОБА_9 , підійшов до останнього, який в то час перебував біля будинку АДРЕСА_2 , та висловив вимогу повернути неіснуючий борг у сумі 5000 доларів США на користь іншої особи. На вказану вимогу ОСОБА_9 відповів відмовою.

Надалі 11.03.2024 близько 16:00 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та за його вказівками, прослідкували за ОСОБА_9 , коли той проходив по АДРЕСА_3 . Після чого, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , умисно з корисливих мотивів, повторно підійшов до ОСОБА_9 , висловив вимогу повернути неіснуючий борг у сумі 5000 доларів США та застосував до о ОСОБА_9 фізичне насильство, завдавши йому один удар рукою в область обличчя, та висловив погрозу повторно застосувати фізичне насильство у разі відмови передати грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_4 14.03.2024 близько 14:46, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , умисно з корисливих мотивів, повторно по телефону висловив вимогу ОСОБА_9 повернути неіснуючий борг та застосувати фізичне насильство у разі відмови передати грошові кошти.

Надалі 21.03.2024 близько 18:00 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та за його вказівками, прослідкували за ОСОБА_9 , коли той проходив біля будинку АДРЕСА_4 . Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно з корисливих мотивів, повторно схопили ОСОБА_9 , насильно відкрито відібрали в нього грошові кошти в сумі 1000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на цей день дорівнювало 39139 грн) та 1000 гривен, та висловили вимогу надати їм ще 2000 доларів США найближчим часом під приводом сплати частини неіснуючого боргу.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 намагались залишити місце вчинення злочину, проте того ж дня, 21.03.2024 о 18:15 були затримані працівниками правоохоронних органів за вищевказаною адресою.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на його часткову необґрунтованість, а також просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Звернув увагу, що підозрюваний доглядає за тяжко хворою матір`ю.

ІІІ. Оцінка слідчого судді

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керувалася слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допитів потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 21.03.2024;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 якого застали під час вчинення злочину від 21.03.2024;

- протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.12.2023;

- протоколом огляду і вручення грошових коштів від 21.03.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх, та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.

А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. Ті докази, які б під час судового розгляду могли б бути приводом для розумного сумніву, під час оцінки обґрунтованості підозри не переконують слідчого суддю в іншому.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

3.5. Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочинів, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

3.6. Щодо ризику знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя погоджується з прокурором в частині наявності цього ризику, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , зокрема, можливої причетності до його вчинення значної кількості інших осіб.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі не завершене, процес збирання доказів у кримінальному провадженні триває, існує вірогідність того, що підозрювана може знищити або сховати речі, які містять відомості про кримінальне правопорушення, у вчинені якого він підозрюється.

3.7. Щодо ризику незаконного впливу на свідків та підозрюваних у кримінальному провадженні

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим, оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування. Враховуючи, що свідки можуть бути відомі ОСОБА_4 існує можливість незаконного впливу на них з боку підозрюваної. Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.8 Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду. Крім того ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а отже, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_4 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. А також, не встановлено та не допитано всіх потерпілих від протиправної діяльності, а тому ОСОБА_4 матиме можливість здійснювати вплив на них, з метою відмови останніх від залучення їх до кримінального провадження.

3.9 Щодо можливого застосування іншого запобіжного заходу

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

3.10. Висновки слідчого судді

Слідчий суддя, враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3.11. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 вчинене із погрозою застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 травня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1