Справа № 296/2750/24
Вирок

Іменем України

04 квітня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000024 від 23.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 14 лютого 2024 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на переміщення до Литовської Республіки через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, шляхом їх відправки через установу поштового зв`язку з використанням способів, що утруднюють їх виявлення, а також подання митному органу, як підстави для переміщення вказаних культурних цінностей, документу, що містить неправдиві відомості щодо виду та найменування товарів, їх кількості.

Для реалізації свого вищевказаного умислу, ОСОБА_5 заздалегідь придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб предмети, які мають культурну цінність, а саме: монету «30 грошів (тинф) Яна Казимира ІІ»; монету «6 грошей Сигізмунда ІІІ Вази»; монету «двуденарій Стефана Баторія»; монету «двуденарій Сигізмунда II Августа»; монету «1/6 талера»; монету «18 грошей»; монету «динарій Траяна».

Далі, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 14 лютого 2024 року, ОСОБА_5 , діючи умисно з метою приховування вищевказаних культурних цінностей від митного контролю, перебуваючи у невстановленому місці, упакував їх до п`яти паперових згортків, які додатково обмотав прозорою клейкою стрічкою, фольгою, та помістив їх всередину дротової клавіатури «A4TECH FSTYLER FK11», серійний номер: НОМЕР_1 . У такий спосіб ОСОБА_5 утруднив можливість виявлення зазначених культурних цінностей співробітниками митного органу при проходженні митного контролю.

У подальшому, 14.02.2024, ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ЖИТОМИР 24, за адресою: вул. Шевченка, 102, м. Житомир, індекс 10024, маючи при собі вказані, приховані всередину дротової клавіатури, сім монет, що становлять культурну цінність, помістив їх до картонного упакування та власноруч заповнив митну декларацію форми СN 22 до міжнародного поштового відправлення, внісши до неї неправдиві відомості щодо виду та найменування товарів, їх кількості, а саме, що вміст вказаного відправлення становить подарунок (gift): клавіатура б/у, не зазначивши про наявність всередині відправлення речей, які потребують спеціального дозволу для переміщення через митний кордон України.

Отримувачем відправлення ОСОБА_5 вказав особу на ім`я ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

У подальшому, того ж дня, ОСОБА_5 , перебуваючи у зазначеному поштовому відділенні, оформив міжнародне поштове відправлення № RІ100793118UA та відправив за вказаною митною декларацією до Литовської Республіки через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, культурні цінності, а саме: монету «30 грошів (тинф) Яна Казимира ІІ»; монету «6 грошей Сигізмунда ІІІ Вази»; монету «двуденарій Стефана Баторія»; монету «двуденарій Сигізмунда ІІ Августа»; монету «1/6 талера»; монету «18 грошей»; монету «динарій Траяна».

Тим самим, ОСОБА_5 приховав від митного контролю зазначені культурні цінності, а також подав митному органу як підставу для їх переміщення документ, оформлений ним же, який містить неправдиві відомості щодо вмісту відправлення.

У такий спосіб, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю вказаних культурних цінностей.

Однак, вказаний злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки 20.02.2024 під час огляду і виїмки кореспонденції, у приміщенні митного поста «Укрпошта» Київської митниці Держмитслужби, за адресою: АДРЕСА_3 , всередині міжнародного поштового відправлення № RI100793118UA, виявлено та вилучено вказані культурні цінності.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він за викладених вище обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив закінчений замах на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України.

26 березня 2024 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Захисник у судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисним підтримала, просила її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Із запропонованим видом та мірою покарання сторони згодні.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості для сторін є:

- для прокурора й обвинуваченого обмеження їх права на оскарження вироку.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України, є право оскарження вироку суду першої інстанції на підставі даної угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості:

- підозрюваним, його захисником, законним представником виключно з підстав: - призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди;

- ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання;

- невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомої статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України, є право оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України, як закінчений замах на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.

Обвинувачений ОСОБА_5 , діючи добровільно, без примусу та тиску, в повному обсязі та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.201 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив злочин вперше, на спеціальних обліках не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно.

Враховуючи особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема щире каяття у вчиненому, та активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає, що узгоджена міра покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2024 року на мобільний телефон «Nokia» у корпусі зеленого кольору IMEI1: НОМЕР_2 з сімкарткою НОМЕР_3 та карт-холдер до сім-картки НОМЕР_3 - підлягає скасуванню.

Керуючись ч.9 ст.100 КПК, ст.96-1, п.п.3,4 ч.1 ст.96-2 КК, застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави вилучені у ОСОБА_5 речі, а саме: монету «30 грошів (тинф) Яна Казимира ІІ»; монету «6 грошей Сигізмунда ІІІ Вази»; монету «двуденарій Стефана Баторія»; монету «двуденарій Сигізмунда ІІ Августа»; монету «1/6 талера»; монету «18 грошей»; монету «динарій Траяна», картонну коробку з оптичною дротовою мишею «VINGA MS-882» та інструкцією, картонну коробку з дротовою клавіатурою «A4TECH FSTYLERFK11», серійний номер 23JIU00.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Розмір пропонованої винагороди викривачу відсутній.

Розмір шкоди, завданої діями ОСОБА_5 , під час досудового розслідування не встановлено. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000024 угоду про визнання винуватості від 26 березня 2024 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.201 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст.69 КК у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2024 року на мобільний телефон «Nokia» у корпусі зеленого кольору IMEI1: НОМЕР_2 з сімкарткою НОМЕР_3 та карт-холдер до сім-картки НОМЕР_3 .

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» у корпусі зеленого кольору IMEI1: НОМЕР_2 з сімкарткою НОМЕР_3 та карт-холдер до сім-картки НОМЕР_3 повернути власнику; копію чеку залишити в матеріалах кримінального провадження; картонну коробку міжнародного поштового відправлення АТ «Укрпошта» (розмірами:233*233*206 мм), на якій наклеєні паперові фрагменти з відомостями про поштове відправлення №RI100793118UA, а також митна декларація форми CN22 до нього, поліетиленовий пакет синього кольору з написом «BMW» - знищити; монету «30 грошів (тинф) Яна Казимира ІІ»; монету «6 грошей Сигізмунда ІІІ Вази»; монету «двуденарій Стефана Баторія»; монету «двуденарій Сигізмунда ІІ Августа»; монету «1/6 талера»; монету «18 грошей»; монету «динарій Траяна», картонну коробку з оптичною дротовою мишею «VINGA MS-882» та інструкцією, картонну коробку з дротовою клавіатурою «A4TECH FSTYLERFK11», серійний номер НОМЕР_1 - конфіскувати в дохід держави.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1