ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6601/23
Номер провадження: 11-кп/819/259/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання : ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000499 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 березня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03 травня 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з встановленням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постановляючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не врахував що обвинуваченням не доведено ризики, які передбачені п.п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

04.05.2023 року об 11:10 год відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 20.12.2022 року ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

04.05.2023 року об 11:25 підозрюваний ОСОБА_8 отримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

12.05.2023 року ОСОБА_8 усвідомлюючи що відносно нього можливо буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою самостійно прибув до Центрального районного суду м. Миколаєва на судове засідання щодо розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказані дії ОСОБА_8 свідчать, що він не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а саме покинути територію м. Херсона та Херсонської області.

Крім того, захист вважає, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вважає, що вказані ризики є надуманими та не доведеними у судовому засіданні щодо розгляду клопотання ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, після деокупації м. Херсону, а саме з листопада 2022 року по 04 травня 2023 року, час вручення повідомлення про підозру, ОСОБА_8 мав можливість перешкодити кримінальному провадженню, встановленню істини у справі шляхом знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, а також вплинути на свідків кримінального провадження шляхом вмовлянь, підкупу, погроз та інше. Однак такі дії ним не здійснювалися.

В матеріалах справи не має жодного доказу який підтверджує вказані ризики, а за таких обставин вказані ризики є припущенням слідчого та прокурора.

Посилання прокурора при вирішенні питання ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на ч. 6 ст. 176 КПК України є необґрунтованою та недоведеною так, як обвинуваченням недоведені ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього обов`язків.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_8 заяву про участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченого відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1, ч .4 ст. 405 КПК України.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000499 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.01.2024 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.03.2024 року включно.

Під час судового розгляду 07.03.2024 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без визначення розміру застави прокурор обґрунтував продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як видно із клопотання прокурор вказав, що продовжує існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, після повідомлення про підозру ОСОБА_8 може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для підозрюваного буде саме тримання під вартою. ОСОБА_8 , перебуваючи на волі самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі шляхом знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, ОСОБА_8 має реальну можливість знищення приховування або спотворення документів, які підтверджують факт його належності до окупаційного органу владу, або підтверджують факт прийняття останнім будь-яких рішень в інтересах країни-агресора (службове посвідчення працівника так званого «Управління службу виконання покарань рф», рапорти, службові записки тощо. ОСОБА_8 враховуючи попереднє знайомство, спільне проходження служби в лавах ДКВС України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, маючи на меті примусити їх відмовитися від надання показів, дачі завідомо неправдивих показань при наступних допитах в якості свідків, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показів на користь ОСОБА_8 .

Задовольнивши клопотання прокурора, суд, як видно, погодився із доводами про продовження існування вказаних у клопотанні прокурора ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування (продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника такі висновки суду не спростовують.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральні якості, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Зважаючи на те, що судовий розгляд перебуває на початковій стадії є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти існуючим ризикам.

Твердження захисника про те, що лише тяжкість інкримінованого злочину стала підставою для продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід визнати безпідставними.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки були фактично враховані, як видно, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку тримання під вартою.

Відомостей чи доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченої сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 самостійно прибув до суду для розгляду щодо нього клопотання про обрання запобіжного заходу , не можна визнати підставою для скасування оскаржуваної ухвали , оскільки процесуальна поведінка ОСОБА_8 була врахована як під час обрання запобіжного заходу так і під час продовження строку його дії, і не нівелює продовження існування зазначених в ухвалі ризиків, зокрема незаконного впливу на свідків.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Апеляційний суд, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі , його суспільну небезпечність в умовах воєнного стану , враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України , сукупність відомостей про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, сімейний стан , процесуальну поведінку , приписи ч.6 ст. 176 КПК , ч. 4 ст. 183 КК суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу , і що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою підлягає перевірці через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України судом першої інстанції, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Керуючись ст.ст. 331,404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2024 року, якою під час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4