Справа №452/3582/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000475від 07 травня 2015 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10 листопада 2014 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до 2 років позбавлення волі, на підставі стст.75,76 КК України звільненого від реального відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, після закінчення іспитового строку ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання згідно ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської областівід 24 листопада 2015 року, а відтак, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

по обвинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 06 травня 2015 року приблизно о 21 год. 20 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шухевича у м. Самборі Львівської області в напрямку від вул. Перемишльська до вул. Шашкевича, на нерегульованому пішохідному переході, порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5,1.10 в частині значення термінів «дорожня обстановка», «небезпека для руху», «пішохідний перехід»; Розділу 2 п.2.3 (б), а саме, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, та п.2.3 (д), а саме, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; Розділу 12 п.12.3, а саме, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявиш, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; Розділу 18 п.18.1, а саме, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; Розділу 31 п.31.1, а саме, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, п.31.3 (а), а саме, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, та п.31.4.1 (а), (б), (в), (д), а саме, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника; б) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення: легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів - гальмовий шлях не більше ніж 14,7 м; в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу; д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), які виразилися в тому, що ОСОБА_6 , керуючи завідомо несправним транспортним засобом, експлуатація якого за його технічним станом заборонена, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» додатку 1 «Дорожні знаки» ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» додатку 2 «Дорожня розмітка» ПДР України, до якого підійшла та розпочала по ньому перехід проїзної частини дороги, рухаючись справа на ліво відносно напрямку його руху, пішохід ОСОБА_4 , не надав їй перевагу у русі та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки автомобіля шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 на вказаному нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, а саме, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині, закриті переломи лівої плечової та лівої стегнової кісток, струс головного мозку, садно в лівій тім`яній ділянці, синець в лобній ділянці зліва, синець в лобній ділянці справа, який простягається до привушної ділянки справа, садно на спинці носа справа, синець в правій орбітальній ділянці, який займає верхню та нижню повіки, синець на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, множинні садна на тильній поверхні правої кисті на фоні масивних синців, синець в ділянці крила правої клубової кістки, синець на правому колінному суглобі, який опускається на гомілку, масивний синець на задній поверхні лівого стегна від сідниці до нижньої третини стегна, рану на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, циркулярний синець в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Судом в умовах змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту в скоєнні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. При цьому, сторони кримінального провадження підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши при цьому обставини, викладені в обвинувальному акті та вироку суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що 06 травня 2015 року близько 21 години він керував автомобілем «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на якому рухався по вул. Шухевича у м. Самборі Львівської області в напрямку від вул. Перемишльська до вул. Шашкевича. В цей час падав дощ, дорожнє покриття було мокре, швидкість руху керованого ним автомобіля становила приблизно 50 км/год. На нерегульованому пішохідному переході побачив пішохода ОСОБА_4 , почав гальмувати, проте автомобіль занесло на мокрій дорозі. Вирівняти автомобіль та уникнути зіткнення з пішоходом не вдалося, бо гальмівна система була перероблена та не відповідала вимогам стандартів, а шини на автомобілі

були старі та зношені. Після дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) він довіз потерпілу до найближчої лікарні у м. Самборі, про яку йому було відомо.

Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював час, місце, спосіб та інші обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у вчиненому щиро покаявся, прохав суд призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами, посилаючись на те, що він неофіційно працює таксистом, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, дружина не працює, а відтак він є єдиним годувальником у родині.

Суд вважає, що показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду із цивільним позовом щодо відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, в сумі 62001 грн. 37 коп., яка складається із витрат, пов`язаних з лікуванням, а також щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 500000 грн. 00 коп., мотивуючи її розмір тим, що вона зазнала фізичного болю, їй було завдано тяжкі тілесні ушкодження, було порушено нормальний спосіб її життя та погіршився стан здоров`я, тривалий час була прикута до ліжка та потребувала у зв`язку з цим сторонньої допомоги (а.с.40-65).

Пред`явлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов обвинувачений ОСОБА_6 визнав частково та зазначив, що підлягає відшкодуванню завдана матеріальна шкода, яка підтверджена відповідними доказами, та завдана моральна шкода в розмірі 5000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що він не має грошових коштів у більшій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судовий розгляд проведено в межах обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 , під час якого встановлено наступне.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 06 травня 2015 року близько 21 години вона поверталася з магазину додому по АДРЕСА_2 , переходила дорогу на нерегульованому пішохідному переході, де побачила автомобіль, котрий їхав на неї. Автомобіль понесло і він збив її на пішохідному переході. Внаслідок наїзду їй були спричинені тілесні ушкодження. Водій ОСОБА_6 після ДТП особисто на своєму автомобілі доправив її до найближчої лікарні м. Самбора. Крім того, в судовому засіданні потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_9 прохали задовольнити позов у повному обсязі з підстав, наведених у ньому, а також вважали за можливе призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане із позбавленням волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

З рапорту чергового Самбірського МВ ГУМВС України у Львівській області вбачається надходження повідомлення від закладу охорони здоров`я про доправлення ОСОБА_4 на лікування після ДТП, яке сталося по АДРЕСА_2 (а.с.103).

З протоколу огляду місця ДТП від 06 травня 2015 року зі схемою та ілюстрованою фототаблицею до нього встановлено, що місцем події є територіяавтодороги від АДРЕСА_2 , під час проведення огляду якої було виявлено та тимчасово вилучено зубний протез та жіночу хустинку (а.с.104-116).

З протоколу огляду місця події від 07 травня 2015 року встановлено, що об`єктом огляду є приміщення приймального відділення Самбірської ЦРЛ, під час проведення огляду якого було виявлено та тимчасово вилучено одяг ОСОБА_4 (а.с.117-118).

З протоколу огляду місця ДТП від 07 травня 2015 року з ілюстрованою таблицею до нього встановлено, що місцем події є ділянка автодороги по АДРЕСА_2 в районі пішохідного нерегульованого переходу, під час проведення огляду якої будь-яких слідів гальмування чи кочення коліс транспортного засобу, а також плям, схожих на кров, не виявлено (а.с.119-122).

З протоколу огляду транспортного засобу від 07 травня 2015 року встановлено, що на автомобілі «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, виявлені зовнішні пошкодження, зокрема, точкова вм`ятина з павутинним розходженням в усі сторони на передньому вітровому склі в нижній правій частині, вм`ятина в верхній частині справа передньої кришки капоту, а також дві старі вм`ятини правого та лівого переднього крила. Протектори всіх шин автомобіля стерті (а.с.123-128).

З висновку експерта №114/15 від 05 червня 2015 року за результатами проведеної судової медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині, закриті переломи лівої плечової та лівої стегнової кісток, струс головного мозку, садно в лівій тім`яній ділянці, синець в лобній ділянці зліва, синець в лобній ділянці справа, який простягається до привушної ділянки справа, садно на спинці носа справа, синець в правій орбітальній ділянці, який займає верхню і нижню повіки, синець на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, множинні садна на тильній поверхні правої кисті на фоні масивних синців, синець в ділянці крила правої клубової кістки, синець на правому колінному суглобі, який опускається на гомілку, масивний синець на задній поверхні лівого стегна від сідниці до нижньої третини стегна, рана на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, циркулярний синець в ділянці лівого гомілково-ступневого суглобу, які утворились від дії твердих тупих предметів, та при падінні і ударі до таких, можливо до виступаючих частин автомобіля, який рухався, з послідуючим падінням на тверде покриття дороги, в час та при обставинах, вказаних в постанові потерпілою, і за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення (а.с.129-131).

З висновку експерта №1/1001 від 05 листопада 2015 року за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться в несправному стані. Система рульового управління досліджуваного автомобіля знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією, яких-небудь несправностей системи виявлено не було. Система освітлення досліджуваного автомобіля знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією, яких-небудь несправностей системи виявлено не було. Виявлені під час огляду конструктивні зміни в робочій гальмівній системі досліджуваного автомобіля утворились до моменту ДТП та могли бути виявлені водієм шляхом зовнішнього огляду автомобіля. Шини коліс досліджуваного автомобіля не в повному обсязі відповідають вимогам чинних ПДР України (а.с.134-140).

З висновку експерта №1/1709 від 08 січня 2019 року за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи вбачається, що в даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був керуватись вимогами п.п.12.1,18.1,31.1,31.3 (а) та 31.4.1 (а),(б),(в),(д) чинних ПДР України, та з технічної точки зору у водія ОСОБА_6 була технічна можливість попередити настання даної ДТП, наїзду на пішохода, яка переходила проїзну частину дороги через нерегульований пішохідний перехід, і ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням вищенаведених вимог ПДР України. Порівнюючи фактичні дії водія ОСОБА_6 в дорожній обстановці, яка склалася безпосередньо перед ДТП та наведена в наданих вихідних даних, з необхідними його діями у відповідності до ПДР України та з врахуванням проведеного дослідження, з технічної точки зору вбачається, що причиною настання ДТП стала суперечність дій водія ОСОБА_6 технічним вимогам п.п.12.1,18.1,31.1,31.3 (а) та 31.4.1 (а),(б),(в),(д) чинних ПДР України (а.с.141-146).

Обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення були перевірені і уточнені під час проведення слідчого експерименту, результати якого відображені у відповідному протоколі від 24 липня 2016 року за участю потерпілої ОСОБА_4 з доданою до нього схемою (а.с.147-149).

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, що ним вчинено тяжкий злочин.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він має визначене і постійне місце проживання, одружений, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, є батьком багатодітної сім`ї, неофіційно працює водієм таксі, є учасником бойових дій, на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває, стан його здоров`я визнано задовільним, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заповненого на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №127, складеному о 03 год. 45 хв. 07 травня 2015 року, ОСОБА_6 перебував в тверезому стані та ознак сп`яніння не виявлено (а.с.150).

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,суд враховує його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням наявності обставин, які як пом`якшують покарання, так і обтяжують його, враховуючи особу обвинуваченого, його сімейний та майновий стан, а також стан здоров`я, що він в цілому по матеріалах справи характеризується позитивно, враховуючи його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття, а також зважаючи на позицію прокурора, потерпілої та її представника щодо призначення покарання, суд, керуючись стст.63,65-67 КК України, знаходить можливим призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, основного покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах, передбачених санкцією частини статті, без позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_6 , дані про його особу, а також з урахуванням думки прокурора, потерпілої та її представника, суд, керуючись ст.75 КК України, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на певний строк в мінімальних межах, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 по інкримінованому кримінальному правопорушенню більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

В рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та відповідно до позовних вимог потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в сумі 62001 грн. 37 коп. та моральну шкоду в розмірі 500000 грн. 00 коп..

Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною першою статті 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що кримінальним правопорушенням завдано як матеріальної, так і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 ..

Разом з тим, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3, не підлягають розгляду в

кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав частково пред`явлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що завдана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню, яка підтверджена відповідними доказами, а завдана моральна шкода підлягає задоволенню в розмірі 5000 грн. 00 коп..

З досліджених судом фактичних обставин кримінального провадження, в межах пред`явленого обвинувачення, встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 57961 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними товарними та фіскальними чеками (а.с.46,60-64). Разом з тим, позивачем не підтверджено завдану, на її переконання, матеріальну шкоду в іншій частині, оскільки із деяких фіскальних чеків неможливо взагалі встановити назву придбаних препаратів та дату їх придбання, певна частина фіскальних чеків підтверджують покупку медичних препаратів до вчинення кримінального правопорушення, а деякі фіскальні чеки підтверджують придбання засобів та товарів, не пов`язаних із лікуванням, а також у зв`язку із виявленою судом помилкою в підрахунках, здійснених потерпілою ОСОБА_4 ..

Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 57961 грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір шкоди охоплюється обсягом пред`явленого обвинувачення та знайшов своє підтвердження в судовому засіданні згідно наданих потерпілою письмових доказів.

Щодо вимоги потерпілої сторони про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана, зокрема, фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її спричиненні.

Факт отримання потерпілою ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень (відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині, закритих переломів лівої плечової та лівої стегнової кісток струсу головного мозку) доводить факт спричинення останній моральної шкоди, оскільки вона зазнала фізичного болю та душевних переживань через необхідність стаціонарного лікування та подальшої реабілітації, є особою похилого віку.

Відтак, суд вважає встановленим, що потерпілій ОСОБА_4 діями обвинуваченого ОСОБА_6 спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

При визначенні розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди судом враховано характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, його матеріальне та сімейне становище, можливість реального відшкодування ним такої шкоди, позицію самої потерпілої, глибину її фізичних та душевних страждань, яких вона зазнала через ДТП, порушення її нормальних життєвих зв`язків та способу її життя, а тому, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 80000 грн. 00 коп., що буде адекватною компенсацією потерпілій моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями обвинуваченого, та необхідною і достатньою для відновлення її життєвих зв`язків.

Питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження у виді застави повинні бути вирішені у відповідності до п.14 ч.1 ст.368 КПК України.

Відповідно до чч.1,2 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Одночасно визначено розмір застави в сумі 53680 грн. 00 коп.. 07 серпня 2023 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням ним на депозитний рахунок Державної казначейської служби України застави. Відтак, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (а.с.177,178,179).

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи, що запобіжний захід до вступу вироку у законну силу у виді застави залишений без змін, беручи до уваги клопотання потерпілої сторони про звернення застави в рахунок відшкодування потерпілій майнової шкоди та згоду на це заставодавця - обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає, що сума застави підлягає зверненню в повному обсязі на виконання цього вироку в частині майнових стягнень.

Під час судового розгляду прокурором не надано жодних письмових підтверджень з приводу наявності у справі речових доказів. Відтак, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витратив межах наданих прокурором письмових доказів, а саме, у виді витрат на залучення експерта на проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1001 від 05 листопада 2015 року під час здійснення досудового розслідування в сумі 429 грн. 66 коп. (а.с.133), слід розподілити у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України, згідно з якими суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку, відтак вищевказані процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись стст.368,370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до стст.75,76 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований відносно ОСОБА_6 , до набрання рішенням законної сили, - не змінювати.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на корись ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 57961 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят одну) гривню 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_4 в інший частині вимог, які розглядалися, - відмовити.

Після набрання вироком законної сили, заставу повністю у сумі 53680 (п`ятдесяти трьох тисяч шестисот вісімдесяти) гривень 00 копійок, яка була внесена ОСОБА_6 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (), відкритий в Державній казначейській службі України, №UA0000757, на підставі ухвали слідчого судді Самбірського районного суду Львівської області від 04 серпня 2023 року (код квитанції: 9313-7592-6370-3847 від 04 серпня 2023 року), за згодою заставодавця - обвинуваченого ОСОБА_6 , звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 429 (чотирьохсот двадцяти дев`яти) гривень 66 (шістдесяти шести) копійок.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції - Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1