ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6196/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1157/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 255-1
Ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000078 від 30.01.2021 за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 255-1, частиною 2 статті 255-1, частиною 2 статті 307 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено, продовжено обвинуваченому строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 31 травня 2024 року включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 02.04.2024 змінити в частині продовження строку тримання під вартою без визначення застави, встановивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд не мотивував неможливість визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, та не зазначив чому встановлення застави у будь-якому розмірі, не є співмірною гарантією для забезпечення інтересів правосуддя та уникнення реалізації ризиків. Єдиною підставою для застосування запобіжного заходу є тяжкість вчиненого. Судовий розгляд вже триває два роки та чотири місяці. Суд не встановив реальних ризиків. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційні вимоги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих йому злочинів та покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до ОСОБА_7 на цій стадії судового провадження більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення та стадію судового розгляду, який ще триває, дані про особу обвинуваченого, специфіку інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 255-1, частиною 2 статті 255-1, частиною 2 статті 307 КК України, у зв`язку із чим наявна реальна можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2020 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 121 КК України до 6 років позбавлення волі. Даних про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б достатньою мірою гарантували його належну процесуальну поведінку, у випадку визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, апеляційному суду не надано. Суд апеляційної інстанції вважає доводи захисника щодо відсутності реальних ризиків безпідставними, оскільки наявність встановлених судом першої інстанції ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини статті 177 КПК України об`єктивно вбачається з обставин злочинів, що інкриміновані ОСОБА_7 .

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до пункту 4 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України. З огляду на зміст пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, невизначення судом застави не суперечить нормам КПК України. Разом з тим, слушними є доводи захисника щодо тривалості судового розгляду, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України. З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для зміни ухвали суду та визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: