ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/6051/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/642/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Охрімовка Вовчанського району Харківської області, громадянка України, з вищою освітою, працюючої начальником відділу ЖКГ та ЦЗ Вовчанської міської ради Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

засуджений за ч. 5 ст. 111-1 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - рф) путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022

року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022, строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 24.02.2022 окуповано територію м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області повністю.

ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, в липні 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), діючи умисно, на шкоду інтересам держави Україна, на пропозицію окупаційних військ дала згоду виконуючому обов`язки голови так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» ОСОБА_9 на зайняття посади начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» та у подальшому, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторгайся на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях і здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, добровільно обійняла посаду начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово- цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора на території м. Вовчанська Чугуївського району Харківської області, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій.

Далі ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом та протиправно, всупереч інтересам національної безпеки України, у взаємодії з окупаційними військами рф, будучи призначеною на посаду начальника управління житлово- комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора, з липня 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) займалась виконанням обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу, а саме запропонувала ОСОБА_10 зайняти посаду заступника начальника управління житлово-комунального господарства начальника відділу експлуатації об`єктів ЖКГ, моніторингу господарчої діяльності так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора; запропонувала ОСОБА_11 зайняти посаду спеціаліста відділу благоустрій та оперативного планування Управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави- агресора; безпосередньо готувала розпорядження про надання ОСОБА_12 та його сім`ї службового житлового приміщення з видачею ордера на вселення; згідно розпорядження голови так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора входила у склад оперативного штабу з підготовки об`єктів соціальної сфери та житлово-комунального господарства Вовчанського району до осінньо-зимового періоду 2022-2023 років; готувала план управління житлово-комунального господарства військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області на серпень 2022 року; реєструвала у журналі реєстрації розпоряджень з основною діяльністю Голови ВДА Вовчанського району Харківської області так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора розпорядження; розробляла положення про відділ та посадові інструкції спеціалістів відділу, готувала та затверджувала «Табель учёта рабочего времени Управления ЖКХ Временной военно-гражданской администрации Волчанского района Харкіской области», організовувала діяльність Управління ЖКГ, надавала вказівки працівникам Управління ЖКГ, отримувала звіти про виконану роботу, отримувала заробітну платню у грошовій одиниці рф.

На зазначеній посаді ОСОБА_8 перебувала до моменту звільнення м. Вовчанська, тобто до 13.09.2022, після чого після звільнення м. Вовчанськ Збройними силами України була змушена припинити свою незаконну діяльність.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок, застосувавши ст. 75 КК України, та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Виключити з мотивувальної частини вироку «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану», як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Згідно вироку (а. с. 178 - 180), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а також особу обвинуваченої.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 раніше несудима, є громадянкою України, предпенсійного віку, вдовою, має загальний трудовий стаж більше 43 років, працювала в галузі ЖКГ з 2013 року, неодноразово нагороджувалась почесними грамотами та подяками від органів влади, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, страждає на серцево-судинні захворювання: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню 2 стадії з високим ризиком та частими нападами стенокардії, здійснює догляд за матір`ю похилого віку.

Суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,обставиною, що обтяжують покарання, суд визнав, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Покарання призначене ОСОБА_8 за скоєнні нею злочину, а саме ч. 5 ст. 111-1 КК України - 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна, на переконання колегії суддів не можна визнати явно несправедливим, а тому слід вважати справедливим з урахуванням вищенаведених обставин та положень передбачених ст. 414 КПК України.

Щодо апеляційних доводів про застосування ст. 75 КК України, слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме покарання у вигляді позбавлення волі, буде відповідати положенням кримінального Закону, ступеню тяжкості скоєного правопорушення, особі обвинуваченої та попередженню скоєння нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Отже доводи апеляцій захисника про не застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку районного суду, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів захисника про виключення обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, колегія суддів, вважає її безпідставною з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000014 від 25.01.2023 року, за ознаками вчинення кримінального злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, сторона обвинувачення зазначила вчинення злочину з використанням умов воєнного стану (т. 1 а. с. 3-13).

Апеляційний суд звертає увагу, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 67/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, який в подальшому був неодноразово продовжений, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану.

В п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України закріплено, що вчинення злочину з використанням умов воєнного стану - є обставиною, яка обтяжує покарання.

Саме тому органом досудового розслідування в обвинувальному акті була зазначена ця обтяжуюча покарання обставина, яка в подальшому була визнана районним судом з урахуванням фактичних обставин даного провадження щодо дій з боку ОСОБА_8 шляхом добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

За наведених обставин є безпідставними доводи захисника про необхідність виключення із вироку суду посилання на обтяжуючу покарання обставину у вигляді вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, оскільки ці доводи спростовані наведеними у вироку доказами й мотивами.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді