Справа № 351/2350/23
Номер провадження №1-кп/351/59/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого- ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятин кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Снятин, Снятинського району, Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

28.07.2023 о 21:10 год. ОСОБА_7 перебував у громадському місці, а саме у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_1 .

В той час, у приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» увійшов обвинувачений ОСОБА_6 , та діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи встановлені в суспільстві норми та правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в присутності інших осіб, діючи з особливою зухвалістю, відчуваючи перевагу у фізичній силі, схопив ОСОБА_7 за верхній одяг та із демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, з метою самоутвердження за рахунок приниження потерпілого, з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс один удар правим коліном у ділянку грудної клітки зліва ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_8 , який є рідним братом ОСОБА_6 і також в той час знаходився в магазині, припинив хуліганські дії останнього, після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненому визнав та зазначив, що вечором 28 липня 2023 року до нього зателефонував брат та повідомив, що він їхав автомобілем в місто Снятин і в цей час інший водій створив йому аварійну ситуацію, внаслідок чого для уникнення ДТП він з`їхав на узбіччя, а вказаний автомобіль поїхав далі. Даний автомобіль він побачив припаркованим біля магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" у місті Снятин та, підійшовши до автомобіля, повідомив водія, яким виявився ОСОБА_7 та від якого було чути запах алкоголю, що викличе поліцію, на що останній відповів: "А ти докажи, що я був за кермом". Вийшовши з автомобіля ОСОБА_7 пішов в магазин. Закінчивши телефонну розмову з братом, він поїхав до вказаного магазину. Зайшовши в середину приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", побачив хлопця який пив чай та сказав йому вийти надвір. Тоді даний хлопець почав вибігати з магазину, а він зловив його за шию, однак брат вказав, що це не той водій. Він вибачився перед даним хлопцем та зайшов знову в середину магазину та, підійшовши до ОСОБА_7 , взяв його пальцями руки за футболку та сказав вийти з магазину. ОСОБА_7 у відповідь почав нецензурно висловлюватися на його адресу, тоді він потягнув його на себе і інстинктивно вдарив коліном у район грудної клітки. Після цього його брат відвів потерпілого в сторону, а він вийшов на вулицю та мав намір викликати поліцію. Однак, двоюрідний брат потерпілого ОСОБА_9 попросив не викликати поліцію, оскільки ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння та відносно нього можуть скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Наступного дня він заїхав до ОСОБА_9 та запитав, як почуває себе потерпілий, на що останній відповів, що ОСОБА_7 спить дома п`яний. На третій день після даних подій до нього зателефонував знайомий та повідомив йому, що потрібно заплатити ОСОБА_7 , щоб той не писав заяву до поліції. Вказав, що дане правопорушення вчинив, будучи обуреним через поведінку потерпілого. Зазначив, що щиро кається у вчиненому, усвідомив неправомірність свого вчинку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив суворо не карати ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся, усвідомив неправомірність свого вчинку, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Зазначив, що цивільний позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, тому його слід залишити без розгляду.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, його вина підтверджується показаннями потерпілого, свідків, та іншими доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження та поза всяким розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що наприкінці липня 2023 року, рухаючись автомобілем "Skoda" в місто Снятин, по дорозі обігнав вантажний бус. Приїхавши до м. Снятин він припаркувався біля магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2". В цей час під`їхав вказаний бус та зупинився позаду нього. Водій вийшов з даного транспорного засобу та сказав, що він спричинив йому перешкоду у русі, а саме здійснив обгін із порушенням правил дорожнього руху. Після цього він зайшов у приміщення магазинy, а за ним зайшов водій буса та ОСОБА_6 . Водій вказав на нього і повідомив обвинуваченому, що це він перебував за кермом автомобіля, який порушив правила дорожнього руху. Тоді, ОСОБА_6 схопив його за плече та наніс коліном удар в грудну клітку, після якого він присів, а обвинувачений покинув приміщення магазину. Через деякий час він теж вийшов з магазину та поїхав додому. Однак за декілька годин відчув біль у грудній клітці та поїхав до медичиного закладу де йому надали допомогу. У відділення поліції звернувся через два дні після завданого йому удару. Заявлений цивільний позов підтримав повністю. Міру покарння обвинуваченому просив обрати на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 просила заявлений цивільний позов задоволити у повному обсязі, покарання призначити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що наприкінці липня 2023 року знаходився біля магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2". Бачив, як ОСОБА_7 зайшов в середину магазину, а через 2-3 хвилини до магазину зайшов обвинувачений та завдав потерпілому удару коліном у ділянку грудей, при цьому вживав нецензурну лексику на адресу потерпілого. Очевидцямми даної події були особи, що перебували у приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що в липні 2023 року знаходився біля магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2". Бачив, як брат обвинуваченого підійшов до потерпілого, який знаходився в автомобілі і наказав відкрити вікно та надати посвідчення водія, на що останній відмовився. Між ними виникла словесна суперечка щодо порушенням ОСОБА_7 правил дорожнього руху. В подальшому ОСОБА_7 пішов в магазин "ІНФОРМАЦІЯ_2", а через декілька хвилин під`їхав обвинувачений та теж зайшов у приміщення магазину. У приміщенні магазину він побачив, як ОСОБА_6 наніс потерпілому удар коліном в район грудної клітки. В магазині були присутні відвідувачі та працівники магазину.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні зазначила, що в кінці липня 2023 року разом із потерпілим знаходилась в приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". В цей час до нього підійшов обвинувачений та вдарив його коліном в район грудної клітки.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні вказав, що наприкінці липня 2023 року їхав з братом обвинуваченого ОСОБА_6 в автомобілі. При в`їзді в місто, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, здійснив обгін з порушенням ПДР, внаслідок чого, з метою не допущення зіткнення автомобілів, їхнє авто з`їхало на узбіччя, а потерпілий далі продовжив рух не зупинившись. В подальшому, вони поїхали за ним та побачили, що даний автомобіль зупинився біля магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2". На їх зауваження потерпілий відповів: "Що потрібно доказати, що він їхав за кермом". Тоді ОСОБА_8 зателефонував до свого брата та попросив його приїхати. Коли обвинувачений приїхав до магазину, брат розповів йому про дану подію і тоді ОСОБА_6 зайшов у магазин та, підійшовши до потерпілого потягнув його за шию, внаслідок чого той впав.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що бачив як обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар коліном у грудну клітку ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що являється рідним братом обвинуваченого. Зазначив, що в наприкінці липня 2023 року рухався своїм автомобілем в м. Снятин. На повороті, здійснюючи маневр обгону, автомобіль марки "Skoda" порушив правила дорожнього руху. З метою недопущення зіткнення, він змушений був різко звернути вправо на узбіччя. Приїхавши у м. Снятин, він побачив зазначений автомобіль біля магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2". Він зупинився та підійшов до водія, який почав перед ним вибачатися. У процесі розмови від водія було чути запах алкоголю, тому він зателефонував до брата щоб той повідомив про зазначені обставини працівникам поліції. В цей час потерпілий з друзями вийшов з транспортного засобу та ідучи до магазину сказав, що ще потрібно доказати, що він їхав за кермом автомобіля. Коли під`їхав ОСОБА_6 , він розповів йому про розмову з ОСОБА_7 і той пішов в середину магазину. Він пішов за братом та побачив, що потерпілий присів, а його друзі намагаються його підняти. Після цього він з обвинуваченим вийшли на вулицю, де до них підійшов брат потерпілого та просив щоб вони не телефонували у поліцію. Претензій у потерпілого не було.

Свідок ОСОБА_9 суду показав , що у липні 2023 року він знаходився у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" та побачив, що ОСОБА_6 наніс удар рукою по обличчю невідомому хлопцю, а також наніс удар коліном у район грудної клітки, тримаючи потерпілого руками за голову. Після чого потерпілий присів і його забрали додому.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні зазначив, що в липні 2023 року перебуваючи в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" купляв каву, як йому наніс удар ОСОБА_6 , який пізніше вибачився перед ним. Далі він вийшов з магазину.

Також вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується іншими доказами, які згідно ст. 358 КПК України досліджені судом:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2023р., з якого слідує, що 28.07.2023р. близько 21:10 год. у АДРЕСА_2 в приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" в громадському місці ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 ;

із витягу з ЄРДР вбачається, що 28.07.2023р. близько 21:10 год. в м. Снятин у приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", ОСОБА_6 діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи встановлені в суспільстві норми та правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в присутності інших осіб, діючи з особливою зухвалістю, відчуваючи перевагу у фізичній силі та вазі, демонстративно ображаючи нецензурними словами ОСОБА_7 , схопив його за верхній одяг та із демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, з метою самоутвердження за рахунок приниження потерпілого, з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс один удар правим коліном у ділянку грудної клітки зліва ОСОБА_7 ;

із довідки виданої КНП "Снятинська БПЛ" Снятинської міської ради від 02.08.2024р. №248/01-28 слідує, що ОСОБА_7 , 1999 р.нар. 29.07.2023р. звертався в КНП "Снятинська БПЛ" Снятинської міської ради за медичною допомогою та був встановлений діагноз" "Тупа травма органів грудної клітки. Забій м`яких тканин органів грудної клітки". Догоспітальний протокол №3893. Від госпіталізації відмовився;

висновком експерта № 108 від 17.08.2023р. з якого вбачається, що у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Діагноз, виставлений в наданій медичній документації: догоспітальному клінічному протоколі КНП "Снятинська БЛІЛ" СМР №3893 на ім`я ОСОБА_7 , 1999 р.нар. "тупа травма ОГК. Забій м`яких тканин. Перелом ребер зліва?" не підтверджений об`єктивними та рентгенологічними даними і тому при дачі судово-медичних підсумків не враховується;

з оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що у приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" зайшов потерпілий, через невеликий проміжок часу за ними зайшов обвинувачений, який підійшов до потерпілого, зловив його за футболку та наніс удар коліном у грудну клітку в присутності продавців та покупців магазину. Від отриманого удару потерпілий зігнувся та присів.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд, оцінивши здобуті у судовому засіданні докази, визнає їх, відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку ст. 93 КПК України, тому суд покладає їх в обгрунтування вироку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ст. 296 ч.1 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_6 є кримінальним проступком.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, згідно характеризуючих даних виданих виконавчим комітетом Снятинської міської ради, скарг та усних зауважень за місцем проживання на ОСОБА_6 до виконкому не надходило.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, з урахуванням особи обвинуваченого, характеру вчиненого ним кримінального проступку, його спосіб життя, суд вважає, що покарання йому слід обрати в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу.

Зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального проступку, особі винного.

На думку суду, призначене покарання є справедливим та законним, з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності.

Потерпілим було заявлено цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 50 000,00 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями обвинуваченого та витрати про надання правової допомоги в розмірі 14 000,00 грн.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред"явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 зазнав певних незручностей, погіршення загального стану здоров"я, фізичного болю, порушено нормальний спосіб життя, моральних переживань.

Однак, розмір моральної шкоди, який визначив потерпілий ОСОБА_7 , на думку суду є завищеним та не відповідає фактичним обставинам справи та наданим доказам, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого у сумі 8 000,00 грн.

Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу. Зокрема, ч. 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), обсягу наданих послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності.

Верховний Суд у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, обсяг наданих послуг та витрачений адвокатом час.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 - 8 000 (вісім тисяч ) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 - 10 000 (десять тисяч ) гривень витрат на надання правової допомоги.

В решті позовних вимог - відмовити.

Речовий доказ: оптичний DWD-R диск із копією відеозапису з камери спостереження приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" від 28.07.2023, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1