ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2312/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/159/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року,

ВсТАНОВИла:

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід та задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 квітня 2024 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, багатоепізодних кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 299, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125 КК України, в тому числі тяжких, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тому продовжують існувати ризики, що обвинувачений, з огляду на санкцію статті обвинувачення, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. При цьому суд взяв до уваги, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів.

Суд вказав, що наведені ризики є дійсними та триваючими, підстави для продовження запобіжного заходу не відпали, інші запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що останній не погоджується з ухвалою суду, просить її змінити.

Апелянт посилається на те, що при поданні клопотання не додано додатків щодо обґрунтування клопотання, вважає ухвалу суду необґрунтованою та зазначає, що суд не має права використовувати відомості, відкриття яких йому в порядку ст. 290 КПК здійснено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвала, яку оскаржує обвинувачений, постановлена головуючим суддею 15.02.2024 року під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 299, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, за клопотанням прокурора про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, а отже не має постійного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, взяв до уваги, що він обвинувачується у вчиненні, в тому числі тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299, ч.2 ст. 152 КК України, врахував тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватості, тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до правильного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Щодо посилання апелянта на невідкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК, то такі доводи не є предметом даного апеляційного розгляду, оскільки кримінальне провадження щодо розгляду по суті ще не завершено, а посилання на те, що до клопотання не додано додатків, якими обґрунтовується клопотання, то таке не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є законною, обґрунтованою, підстав для її скасування та зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року щодо нього - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді