Справа № 192/885/24
Провадження № 1-в/192/78/24
Ухвала

Іменем України

05 червня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого 27 лютого 2023 року вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

початок строку відбування покарання: 21.03.2022,

кінець строку відбування покарання: 08.08.2024,

встановив:

ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить звільнити його від подальшого відбуття покарання і застосувати до нього ст. 81 КК України, чим звільнити умовно-достроково.

Клопотання обґрунтовує тим, що звертається до суду повторно, що виконав вимоги для умовно-дострокового звільнення, строку призначеного основним покаранням відбув ще рік тому, має три заохочення, стягнень чи порушень режиму утримання не має, за весь період перебування в установах відбуття покарання та тримання в державних установах характеризується, на профілактичному обліку не перебував, з початку приїзду до виправного закладу одразу працевлаштувався, щоб спокутувати провину, у нього добропорядне, сумлінне, відповідальне ставлення до праці та трудових обов`язків, додержання правил трудового розпорядку, трудового законодавства, правил охорони праці, пожежної і техніки безпеки, завжди ввічливе відношення до представників адміністрації, доброзичливе ставлення до оточуючих, він бережливо використовує обладнання та ставиться до майна і предметів установи, відвідує зібрання, організовані адміністрацією та пов`язані із ресоціалізацією, має соціальний зв`язок із рідною сестрою, бажає раніше повернутися до рідних, щоб допомагати та підтримувати, захищаючи Україну від агресивної навали, має наміри та бажання одразу працевлаштуватись, реабілітуватися у соціумі сумлінною, добропорядною поведінкою і працею у допомозі державі у складні часи, вважає, що довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» вважав, що засуджений не довів своє виправлення та умовно-дострокове звільнення не доцільно застосовувати.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, вказував, що засуджений лише став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 21.03.2022, кінець строку відбування покарання: 08.08.2024.

Раніше був судимий:

14.05.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

14.10.2014 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково з невідбутним строком 1 рік 2 місяці 23 дні;

16.02.2022 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців років позбавлення волі.

27 лютого 2023 року ОСОБА_6 був засуджений Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.

На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_6 Державною установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у травні 2024 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 22 квітня 2021 року.

За період перебування в СІЗО м. Запоріжжя характеризувався задовільно, стягнень та заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 24 червня 2022 року. Працевлаштований до їдальні установи за власним бажанням. До праці ставиться задовільно.

За час відбування покарання характеризується задовільно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці,бере участь в організації виховних заходів, які провадяться в установі,підтримує соціальні зв`язки на волі шляхом отримання посилок, позову не має, виконавчі листи не надходили, на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

15.07.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення.

30.12.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

30.06.2023 комісією виправної установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

16.08.2023 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як особі, що не довела свого виправлення.

За тривалий період відбування покарання до засудженого було застосовано лише три заохочення. До засудженого було застосоване одне стягнення, яке погашене.

Суд враховує посилання засудженого на те, що він працевлаштований та має заохочення.

Однак, суд звертає увагу, що, як зазначалось вище, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване у разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці за IІІ, IV квартал 2022 року оцінено як «задовільно», за І квартал 2023 року додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку оцінено як «задовільно», дотримання правил трудового розпорядку - «добре», за ІІ квартал 2023 року додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці оцінено як «добре», за IІІ, IV квартал 2023 року додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку знову оцінено як «задовільно», дотримання правил трудового розпорядку - «добре», і за І квартал 2024 року додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку оцінено як «добре» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре»).

Характеризується засуджений виправною установою задовільно (а не добре), засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

Суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1