Справа № 603/679/23
Провадження № 1-кп/603/17/2024
УХВАЛА

"26" квітня 2024 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 01.09.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином. Ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.11.2023 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 23 год 59 хв 08.01.2024 року. Строк вказаного запобіжного заходу неодноразово продовжувався Монастириським районним судом Тернопільської області, востаннє ухвалою від 01.03.2024 року до 23 год 59 хв 30.04.2024 року. Прокурор вважає, що обвинувачений, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років), може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Окрім того, продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд справи не розпочато, а також ризик вчинення ОСОБА_3 , який раніше судимий, іншого кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що ризики, заявлені на момент обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків існує необхідність у продовженні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб. Вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну поведінку ОСОБА_3 на час розгляду справи.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним клопотання з підстав, наведених у ньому, та зазначив, що вищевказані ризики продовжують існувати, оскільки судовий розгляд справи не розпочатий.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора та просив відмовити у його задоволенні. Вважає, що зазначені прокурором ризики втратили свою актуальність, а нові ризики ним не наведені. Окрім того, для забезпечення виконання процесуальних обов`язків обвинуваченому достатньо обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Враховуючи наведені обставини, просив застосувати щодо ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просили задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважають, що ОСОБА_3 може впливати на свідків, а представник потерпілої, окрім того, вказав, що ОСОБА_6 боїться обвинуваченого та хвилюється за своє життя і здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вирішуючи заявлені клопотання, заслухавши учасників судового процесу, суд приходить висновку, що ОСОБА_3 слід змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

У силу ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обов`язок доведення вказаних обставин покладається на прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10.11.2023 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 23 год 59 хв 08.01.2024 року із визначенням застави у розмірі 53 680 грн та обов`язками у випадку її внесення.

Ухвалами Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.01.2024 року та від 03.03.2024 року ОСОБА_3 двічі продовжувався строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою за аналогічних обґрунтувань, востаннє - до 23 год 59 хв 30.04.2024 року.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.04.2024 року розгляд кримінального провадження № 0000141 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, розпочато спочатку та призначено підготовче судове засідання.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 розлучений, раніше судимий, має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), на момент затримання не працював. Водночас суд звертає увагу на відсутність даних про те, що ОСОБА_3 попередньо ухилявся від органів досудового розслідування, як і даних про його негативну поведінку за час перебування під вартою. Також стороною обвинувачення не надано жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наміри ОСОБА_3 переховуватись від суду.

Як неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення в справах «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення (п. 79 рішення від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України»).

ЄСПЛ також неодноразово зауважував, що ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення «Ноймайстер проти Австрії»), а наявність хоча б і обґрунтованої підозри після спливу певного проміжку часу не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого (п. 60 рішення «Єлоєв проти України»).

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Оцінюючи підставність продовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано достатнього обґрунтування з посиланням на конкретні докази реального існування ризику ухилення ОСОБА_3 від суду. Одного лише формального зазначення про те, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, недостатньо.

Щодо ризику, який прокурор вважає суттєвим - вплив на потерпілих та свідків, то суд також вважає його необґрунтованим, адже доказів того, що ОСОБА_3 яким-небудь чином намагався вплинути на свідків чи потерпілих, на що у підготовчому засіданні також посилався представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , суду не надано. Окрім того, суд звертає увагу на те, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є виключним способом запобігання такому ризику.

На переконання суду, не є обґрунтованим посилання прокурора на відсутність в обвинуваченого ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків через те, що останній не працює та зловживає алкогольними напоями, оскільки такі факти не можуть безумовно свідчити, що особа не є соціально активною та веде пасивне соціальне життя.

Підсумовуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що лише періодичне (кожних два місяці протягом останніх пів року) перерахування стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не дає можливості встановити ні міру таких ризиків, ні їхню актуальність.

За таких обставин, зважаючи на те, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України»), а також з огляду на те, що ОСОБА_3 вже достатньо тривалий час перебуває під вартою (з 10.11.2023 року), без належного доведення стороною обвинувачення підстав продовження відносно нього такого виняткового запобіжного заходу, суд приходить до переконання, що у клопотанні прокурора слід відмовити, а запобіжний захід змінити на домашній арешт.

Оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані стосовно ухилення обвинуваченого від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, то суд, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_3 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і те, що останній має постійне місце проживання, приходить висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у цьому кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби з 19:00 год до 07:30 год із застосуванням електронних засобів контролю.

Вказаний запобіжний захід, на переконання суду, забезпечить швидкий та повний судовий розгляд, а також виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. З цією метою суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу слід задовольнити частково.

Інші, більш м`які за своїм характером запобіжні заходи, на думку суду, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 194 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою відмовити.

Клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2023 року та продовжений ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.03.2024 року, на запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з 19 год 00 хв до 07 год 30 хв за місцем його проживання із використанням електронного засобу контролю.

На підставі ст. 184 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом, вимогою та визначеною ним періодичністю;

- не залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний період доби з 19 год 00 хв до 07 год 30 хв;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 23 год 59 хв 21 червня 2024 року.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 185 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 29.04.2024 року.

Суддя ОСОБА_1