Справа № 502/1475/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2013 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за №0000117 від 19.12.2012 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Одеської області, українця, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.12.2002 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 128 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого від подальшого відбування покарання 12.07.2005 року на підставі акта амністії

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

В травня 2010 року /більш точна дата досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлена/ ОСОБА_4 знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , в якому він проживав з дозволу власника будинку ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів скоїв крадіжку майна, що належало останньому, а саме: жіночого халату, вартістю 30 гривень; чоловічих спортивних брюк, вартістю 30 гривень; двох алюмінієвих каструль, вартістю 40 гривень за штуку на суму 80 гривень; алюмінієвої каструлі, вартістю 60 гривень; алюмінієвого казану вартістю 40 гривень; 12 метрів телевізійного кабелю вартістю 5 гривень за метр, на суму 60 гривень; чавунної плити, вартістю 380 гривень; двох чавунних дверцят вартістю 50 гривень за штуку, на суму 100 гривень; 6 колосників вартістю 65 гривень; трьох металевих тарілок вартістю 15 гривень за штуку, на суму 45 гривень; радіоприймача «Кіро» вартістю 50 гривень; цинкового відра вартістю 25 гривень; двох чоловічих сорочок вартістю 20 гривень за штуку на суму 40 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1050 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та дав показання, відповідно до яких зазначив, під час його проживання в м. Кілія на спільній роботі познайомився з потерпілим ОСОБА_6 і останній запропонував йому пожити у нього в будинку, розміщеному по АДРЕСА_2 , оскільки потерпілий виїздив на роботу у м. Вилкове. ОСОБА_7 погодився та в подальшому близько трьох місяців проживав у вказаному будинку. Під час проживання в будинку, ОСОБА_7 з метою виручити кошти на продукти харчування заволодів належним потерпілому майном, що знаходилось в будинку, зокрема одягом та металевими виробами, які в подальшому здав як металобрухт. Поясняє, що розкаюється у вчиненому та обіцяє на майбутнє не вчиняти нових злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши, окрім допиту обвинуваченого, недоцільним дослідження інших доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Положеннями ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена. Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжку/.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:

Відсутність обставин, які обтяжують покарання /ст. 67 КК України/.

Обставину, які пом`якшують покарання /ст. 66 КК України/: з`явлення з зізнанням; щире каяття.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки більш м`які покарання, передбачені в альтернативній санкції вказаної статті КК України, на думку суду, не зможуть справити належний вплив на перевиховання обвинуваченого та недопущення ним вчинення нових злочинів в майбутньому.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, те, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, в зв`язку з чим приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого на підставі поданої ним заяви відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України підлягає залишенню без розгляду.

Речові докази в ході судового розгляду учасниками судового провадження не надавались.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання, якщо він на протязі 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк обвинуваченому відраховувати з дня проголошення вироку.

В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 його утримання під вартою при досудовому розслідуванні з 19.02.2013 по 22.02.2013 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 згідно поданої ним заяви залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1