печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову Слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 20.06.2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 (далі - особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 (далі - слідчий) від 20.06.2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що групою слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Офісом Генерального прокурора.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 з 27.02.2023 року до 22.05.2023 року утримувався під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

22.05.2023 року ОСОБА_4 для подальшого утримання під вартою було переведено до Ізолятора тимчасового тримання №8.

Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 20.06.2023 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні клопотання про переведення ОСОБА_4 для подальшого утримання із ІТТ №8 в якому він наразі утримується до СІЗО.

Проте, адвокат ОСОБА_3 вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки: по-перше нею не подавалось клопотання в порядку ст. 220 КПК України з проханням перевести ОСОБА_4 для подальшого тримання з ІТТ №8 до СІЗО; по-друге ОСОБА_4 незаконно утримується в Ізоляторі тимчасового тримання №8, а відтак підлягає скасуванню.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином. 15.08.2023 року на адресу слідчого судді надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги без участі заявника.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки слідчому судді не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки адвокат ОСОБА_3 просив здійснювати розгляд скарги без його участі, а неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу на підставі наявних матеріалів.

Згідно ст. 27 та ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року.

Постановою Слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 20.06.2023 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року.

Як зазначено у ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Так, постанова слідчого вмотивована тим, що в ході досудового розслідування, керуючись ч. 2 ст. 3 та ч. 2 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», органом досудового розслідування прийнято рішення та винесено постанову про утримання підозрюваного ОСОБА_4 в Ізоляторі тимчасового тримання № 8 ГУ НП в Київській області, у зв`язку з чим адвокату ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання з приводу зміни місця перебування підозрюваного ОСОБА_4 ..

Як визначено у абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Відповідно до п. в. ч. 2 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути, зокрема, отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

З аналізу викладеного слідує, що слідчий, дізнавач, прокурор, а також орган (підрозділ), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень, у разі отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві має право прийняти рішення про застосування заходів безпеки щодо вказаних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчим належним чином дотримано вимоги ст. 110 КПК України, в частині відповідного обґрунтування та зазначення мотивів винесення постанови із посиланням на норми КПК України, отже, слідчий суддя вважає, що слідчий діяв в межах наданих йому повноважень та згідно норм чинного законодавства.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, адвокатом ОСОБА_3 не надано жодних доказів на підтвердження доводів що він не звертався до слідчого з клопотанням, в порядку ст. 220 КПК України, з проханням перевести ОСОБА_4 для подальшого тримання з ІТТ №8 до СІЗО.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови.

За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову Слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 20.06.2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову Слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 20.06.2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1