Провадження № 1-кп/243/399/2024
Справа № 243/6868/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000624 від 13 вересня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилі, Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину: Король Ніколь, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту з морально-психологічного забезпечення, військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Дружківського міського суду Донецької області від 07 квітня 2023 року за ч 5 ст. 407 КК України до двох років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин 13 вересня 2023 року, перебуваючи в стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки BMW 525 номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Г. Батюка з боку вул. Вільної у напрямку вул. Паркової м. Слов`янська, Донецької обл., рухаючись в районі будинку АДРЕСА_2 , діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не забезпечив безпечний рух, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, на пішохідному переході який був позначений дорожньої розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.38.1, скоїв наїзд центральною частиною кузову керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила проїзну частину з права на ліво, відносно напрямку руху автомобіля марки BMW 525 номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 , заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом головки та шийки правої плечової кістки, відноситься до тілесних ушкоджень Середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння термін понад 21-ї доби.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілої середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час підготовчого судового засідання надійшла угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000624 від 13 вересня 2023 року, відповідно до якої 07 червня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди, уточненої в ході судового засідання, які зафіксовані у журналі судового засідання, сторони домовились про таке:

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування і судового розгляду щиро покаявся у скоєному злочині.

Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується:

а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України;

б) щиро каятися.

в) у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання.

г) не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.

Крім того, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання своєї винуватості, бажання продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , враховано характеристику за місцем проживання та місцем служби, клопотання військової частини про застосування міри покарання не пов`язаного з утримання в умовах ізоляції, його стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують.

Отже, з врахуванням низки обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення та призначити покарання у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

З урахуванням ст. 69 КК України, відповідно до якої за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, з огляду на положення статті 65 КК України, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України сторони узгодили між собою та пропонують призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дружківського міського суду Донецької області від 07 квітня 2023 року за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 1 року 6 місяців службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення в дохід держави покарання призначеного за новим вироком за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді 2 років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення у дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення у дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України, розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

В підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, до суду було надано заяву про розгляд справи без її участі. Крім того в судовому засіданні була досліджена заява потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 , не має та надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо нетяжкого злочину за ч. 1 ст. 286-1 КК України, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілої середньої тяжкості тілесне ушкодження, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушень, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними. Потерпіла безумовно погодилася на укладення угоди про визнання винуватості.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 07 червня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор під час судового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України, покарання, з застосуванням ст. 58, 69 КК України, у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дружківського міського суду Донецької області від 07 квітня 2023 року за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 1 року 6 місяців службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення в дохід держави покарання призначеного за новим вироком за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді 2 років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення у дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення у дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, потерпілою у справі погоджено укладення цієї угоди, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілої середньої тяжкості тілесне ушкодження, та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Згідно із представленими копіями процесуальних рішень, експертів було залучено відповідно до вимог ст. 243 КПК України на підставі постанови СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/105-23/4412-ІТ від 14 листопада 2023 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні складають 1434 грн. 00 коп..

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/105-23/4632-ІТ від 22 листопада 2023 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні складають 1434 грн. 00 коп..

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз вказаної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1434 грн. 00 коп. + 1434 грн. 00 коп. + 2868 грн. 00 коп..

Крім цього, суд, з врахуванням положень ч. 4 ст. 174 КПК України, вважає необхідним скасувати арешт майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 07 червня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000624 від 13 вересня 2023 року - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. ст. 58, 69 КК України, у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дружківського міського суду Донецької області від 07 квітня 2023 року за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 1 року 6 місяців службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення в дохід держави, покарання призначеного за новим вироком за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді 2 років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення у дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового забезпечення у дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня звернення вироку до виконання, а саме видачі командиром військової частини відповідного наказу по військовій частині, згідно із ст. 47 КВК України.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 18 вересня 2023 року на автомобіль марки «ВWМ» моделі «525» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » фактичним володільцем якого на достатній правовій підставі є ОСОБА_3 , шляхом заборони права користування, розпорядження та відчуження зазначеного майна, скасувати.

Речові докази:

автомобіль марки «ВWМ» моделі «525» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » фактичним володільцем якого на достатній правовій підставі є ОСОБА_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити останньому.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1