Провадження №: 1-кп/755/665/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00010199 від 10.07.2015 та за № 0000766 від 20.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Історія провадження

01.09.2015 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

22.08.2017 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000766 від 20.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

25.09.2017 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 20.01.2017 призначено до розгляду.

12.04.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 20.01.2017 направлено до судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

22.05.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та за № 0000766 від 20.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України об`єднано; задоволено клопотання прокурора та оголошено в розшук ОСОБА_3 ; судове провадження відносно ОСОБА_3 зупинено до його розшуку; матеріали кримінальних проваджень № 0010199 та № 0000766 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України виділено в окреме провадження; призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Надалі, ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2018, 05.12.2019, 28.12.2020, 16.02.2022, 01.11.2023 задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.01.2024 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відновлено судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Того ж дня, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2024 клопотання прокурора задоволено та обрано щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.03.2024, визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн 00 коп.

01.02.2024 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву прокурора, відведено від участі у вказаних вище кримінальних провадженнях суддю ОСОБА_7 , матеріали справи № 755/16535/15-к передано на повторний автоматизований розподіл між суддями

Автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючу суддю ОСОБА_1 .

Позиція і клопотання учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0010199 від 10.07.2015 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки він складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Також заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. Зважаючи на це, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний момент відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду, проте заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, або зменшити розмір застави. Разом з тим, просив суд врахувати те, що у обвинуваченого хвора мати, на підтвердження надав копії медичної документації.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Щодо призначення до судового розгляду

Суд, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України вважає, що він підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Як вбачається з тексту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 20.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України було призначено до розгляду.

Надалі, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2018, кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та за № 0000766 від 20.01.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України об`єднано; матеріали кримінальних проваджень № 0010199 та № 0000766 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України виділено в окреме провадження; однак, призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відтак, враховуючи те, що підготовче судове провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 10.07.2015 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не було проведено та обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні не було призначено до судового розгляду, суд вважає за необхідне виконати вимоги, передбачені ст. 314-316 КПК України, а саме провести підготовче судове засідання у вказаному вище кримінальному провадження та вирішити питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Згідно з положеннями ст. 32,33 КПК України, дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

У судове засідання викликати прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, обвинуваченого, захисника, потерпілого та представника потерпілого.

Щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У вказаних вище кримінальних провадженнях ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

В цьому випадку, обвинувальний акт щодо вказаного обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра», зокрема з урахуванням положень п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Щодо наявності ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого.

З його урахуванням, суд приходить до висновку про наявність наступних ризиків:

щодо ризику переховування від суду, то слід зауважити, що у рішенні ЄСПЛ «Loizidou проти Туреччини» від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89, п. 43, 53), у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території Туреччиною та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

Суд враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме те, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, на думку суду, положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (див. в т.ч. з цього питання пункт 8 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, котрі відповідають критеріям офіційних згідно Рішення РС України № 23 від 05 серпня 2022 року).

Також, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед таких обставин підлягає оцінюванню «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v Bulgaria» від 26 червня 2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» від 25 квітня 2000 року (§ 76, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим зазначена обставина має враховуватися крізь призму суб`єктивного сприйняття особою можливої загрози настання покарання за вчинення правопорушення, тобто фактично йдеться про ту потенційну загрозу, настання якої може спробувати уникнути обвинувачений. Саме тому, на думку суду, комплексний аналіз суворості можливого покарання має включати не тільки вид і міру санкції, передбаченої КК України, але й інші обставини негативного характеру для особи, яких вона може зазнати не тільки в результаті постановлення обвинувального вироку, але й під час самого розслідування.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК України, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти. В цьому ключі тяжкість є тільки релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжкими злочинами, та за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що в поєднанні з даними про особу обвинуваченого з`ясованими судом, зокрема, характер, моральні якості, наявні кошти, вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що він може втекти.Окрім цього, суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 у період з 12.12.2018 по 18.01.2024 перебував у розшуку.

Щодо ризику впливу, то оцінюючи його наявність у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від потерпілого, представника потерпілого та свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик впливу зберігається до отримання показань наведених осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений, не будучи обмежений у спілкуванні із потерпілим, із свідками, яким відомі обставини вчинення злочинів, у яких останній обвинувачується, може здійснювати на них вплив, зокрема, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтись за викликами до суду з метою затягування часу проведення судового розгляду, що в свою чергу може повпливати на строки проведення останнього, то суд вважає його доведеним, зважаючи на перебування обвинуваченого ОСОБА_3 у розшуку у зв`язку з неявками у судові засідання.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 суд вважає це цілком ймовірним, оскільки він не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом оскільки єдиним встановленим джерелом його доходів є зайняття протиправною діяльністю, у вчиненні чого він обвинувачується.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованих злочинах, майновий стан обвинуваченого, його вік, соціальні зв`язки, той факт, що він неодружений, офіційно не працює, а також доведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам, а тому клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно задовольнити.

Підстав для обрання до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, суд не вбачає, оскільки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд не матиме можливості запобігти переховуванню обвинуваченого від суду, його впливу на потерпілого та свідків по справі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Відомостей, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, зокрема за станом здоров`я, суду не надано.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги позицію захисника, суд вважає, що обвинуваченому слід визначити заставу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 420 грн 00 коп. та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відтак, враховуючи вище викладені обставини в сукупності, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 42, 177, 183, 194, 199, 291, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

призначити обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00010199 від 10.07.2015 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 3, каб. 30 на 12 березня 2024 року о 15 год 00 хв.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 29 квітня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) грн 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р №UA1012089).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_3 прибувати до суду за кожною вимогою у рамках цього кримінального провадження та, у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому негайно після її проголошення.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 50 хв 06 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1