Справа №577/59/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/170/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваної - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні №0001006 від 05 жовтня 2023 року, яке перебуває в провадженні СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

11 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.56 години 08 березня 2024 року з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, підозрювана ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_8 , кожна окремо, подали апеляційні скарги, в яких:

- підозрювана просила змінити та зменшити розмір застави.

- захисник просила змінити ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_7 та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

В обґрунтування своїх вимог підозрювана вважала, що розмір визначеної їй застави є занадто великим, вона не має змоги його сплатити, оскільки має хвору мати пенсійного віку, доньку мати-одиначку, яка виховує двохрічного сина і була змушена покинути роботу, так як поки її не затримали онука виховувала вона, а донька працювала.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказувала, що при проведенні обшуку у квартирі ОСОБА_7 жодних доказів наживи від збуту наркотиків не виявлено, як і наявності наркотичних речовин для їх збуту. Лише при особистому огляді під час затримання було вилучено 54 пігулки метадону, які вона отримала за офіційним рецептом, перебуваючи на офіційному обліку як наркозалежна особа і яка потребувала для замісної терапії для себе саме такої кількості наркотичного засобу.

Зазначала, що ОСОБА_7 має доньку, яка є матір`ю одиначкою і вони вдвох з нею разом виховували її малолітню дитину, по черзі підробляючи без офіційного працевлаштування. Забіяка має своє житло, ряд серйозних хронічних інфекційних захворювань, які потребують постійного підтримуючого лікування, спеціального харчування тощо.

Вважала, що є можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту зі спеціальними засобами електронного контролю, що унеможливлювало б скоєння нею нових злочинів і не стало б перепоною для виконання всіх необхідних слідчих дій.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, підозрюваної та її захисника на підтримку вимог поданих апеляційних скарг, прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним та просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001006 від 05 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09 січня 2024 р. о 21.54 год. ОСОБА_7 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, та 09 січня 2024 р. і 10 січня 2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

11 січня 2024 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернувся ст..слідчий Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 грн, яке 11 січня 2024 року було розглянуто та ухвалою слідчого судді відносно підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.56 години 08 березня 2024 року з визначенням розміру застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується повністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів вбачає, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Враховуючи, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозра у причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Також, колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, продовжити злочинну діяльність, оскільки ОСОБА_7 підозрюється в умисному тяжкому злочині, передбаченому ч.2 ст. 307 КК України (серії кримінальних правопорушень), що скоєний за попередньою змовою групою осіб, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, оскільки спрямований проти здоров`я нації, за вчинення якого у разі визнання винуватою їй загрожує суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 р. з конфіскацією майна.

Крім того, підозрювана з метою скоєння злочинів систематично виїздила до м.Києва, де незаконно перебуває на обліку одразу у кількох центрах замісної підтримуючої терапії та незаконно отримує метадон.

ОСОБА_7 ніде не працює, існує за рахунок незаконного збуту наркотичних речовин, є наркозалежною, не має стійких соціальних зав`язків, які б убезпечили її від вчинення нових злочинів. Крім того, досудовим розслідуванням встановлена систематичність злочинної діяльності ОСОБА_7 , а також вчинення кримінальних правопорушень групою осіб, у якій підозрювана є організатором злочинної діяльності.

У минулому підозрювана вже засуджувалася за скоєння злочинів, зокрема у сфері незаконного обігу наркотиків, а саме була визнана винною та засуджена згідно вироку Конотопського міськрайонного суду від 13.07.2017 р. за ст.ст.309 ч.1, 311 ч.1, 70 КК України до 1190 грн. штрафу та згідно вироку Конотопського міськрайонного суду від 08.12.2017 р. за ст.ст. 190 ч.3, 69 КК України до 03 років обмеження волі. Хоча на даний час судимості за вказаними вироками погашені, підозрювана, відбувши покарання та звільнившись 14.05.2021 р. з місць обмеження волі, на шлях виправлення не стала та вчинила серію нових умисних тяжких злочинів.

А тому, враховуючи вищевказане, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з врахуванням інкримінованого злочину, суд своїм рішенням забезпечив не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив їй заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого вона підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою ( Іванчук проти Польщі п. 66).

Доводи апеляційних скарг підозрюваної та її захисника щодо надмірного розміру застави, визначеного судом в порядку ч.3 ст.183 КПК України, є необґрунтованими, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів і застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , про які вказували апелянти - наявність доньки, яка є матір`ю одиначкою, свого житла, ряду серйозних хронічних інфекційних захворювань, які потребують постійного підтримуючого лікування, спеціального харчування - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Більше того, слід зауважити, що стороною захисту в обґрунтування своїх доводів не надано жодних доказів.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про її особу в їх сукупності.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваної, та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2024 року, якою відносно підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4