Справа № 740/3487/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/591/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

11 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7

їх захисників - адвокатів ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою до 21 липня 2024 року включно.

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Ніжин Чернігівської області, громадянину України, не працюючому, зареєстрованому по АДРЕСА_2 , продовжений строк тримання під вартою до 21 липня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а підстав для скасування раніше обраного запобіжного заходу або заміни його на більш м`який не встановлено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду про продовження строку тримання його під вартою скасувати, постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешт із носінням засобу електронного контролю.

Ухвалу суду вважає необґрунтованою, оскільки під час її постановлення колегія суддів посилалася на припущення сторони обвинувачення про те, що він буде переховуватися від суду, вчиняти інші злочини, чи впливати на свідків та потерпілих. Однак, жодних прямих доказів на підтвердження цих ризиків прокурором надано не було.

Звертає увагу, що він має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, раніше не судимий, тому є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також просить ухвалу суду про продовження строку тримання його під вартою скасувати, постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням спеціального браслету.

Вважає, що ухвала складена з порушенням закону та підлягає скасуванню, оскільки судді в своїх висновках послались виключно на припущення прокурора, без будь-яких доказів на їх підтвердження. Прокурор в судовому засіданні не надав жодного доказу на підтвердження існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а суд в ухвалі послався лише на один підтверджений доказ - раніше обраний запобіжний захід.

Наголошує на тому, що в Україні панує позитивістське право, тобто кожен повинен дотримуватися норм законів, формально визначених законодавством В законі сказано, що прокурор має довести в суді існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та доцільність того запобіжного заходу, кий просить. Сторона обвинувачення мусить доводити факти, які погіршують становище обвинуваченого і будь-які сумніви враховуються на користь сторони захисту. Тому, ухваливши рішення про продовження строку тримання під вартою, суд порушив його право на захист, право на справедливий суд та п. 3, 4 ст. 5 Конвенції.

Звертає увагу, що порушуючи закон, прокурори чинять незаконний вплив на свідків та потерпілих, що підтверджується тим, що спочатку потерпілий дав одні показання, а після оголошеної перерви та спілкування з прокурором зовсім інші.

Суд не зазначив в ухвалі про те, що у нього є міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, раніше він не судимий, має гарні характеристики від оточуючих, є студентом університету. Суд фактично проігнорував усі обставини, що покращують його становище, тому й не надавав жодних посилань на них.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили про пом`якшення раніше обраного запобіжного заходу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які також підтримали апеляційну скаргу та просили про пом`якшення раніше обраного запобіжного заходу з підстав не доведення прокурором вказаних у клопотанні ризиків, прокурора ОСОБА_10 , який з доводами сторони захисту не погодився, звернув увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , стадію кримінального провадження, допитаний потерпілий, троє свідків, досліджені усі письмові докази, що судовий розгляд щоразу переноситься за заявами сторони захисту, де адвокати віддають перевагу іншим судовим засіданням чи хворіють як раз на дату судового засідання, дослідивши матеріали та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинувачених залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів судового провадження суть обвинувачення полягає у тому, що 13 січня 2022 року, близько 23 години, ОСОБА_6 , вступивши в злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_11 , перебуваючи на відстані 5 км. від автодороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ у напрямку об`їзної автодороги Р-67 Чернігів-Прилуки-Пирятин між селами Зруб та Колісники, на узбіччі автодороги вчинили напад на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , застосувавши при цьому насильство, що є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , а саме нанесли йому множинні удари в ділянки голови і тулуба, а також здійснили три постріли предметом, схожим на пістолет, в ділянки голови і стегна потерпілого, чим спричинили тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого зв`язали останньому руки за допомогою мотузки, таким чином, подолали його волю до опору та повністю позбавили можливості чинити активні дії.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи майном потерпілих, а саме: грошовими коштами в сумі 41 000 грн, золотим ланцюжком вагою близько 200 грамів вартістю близько 335 000 грн, що належать ОСОБА_12 , а також сережками та каблучкою (комплект) у вигляді квітки ромашки, вага яких разом становить близько 10 грамів, каблучка у вигляді квітки з фіолетовими камінцями вагою близько 5 грамів, загальною вартістю близько 25 125 грн., що належали ОСОБА_13 .

Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за найтяжчий з яких передбачене покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку кримінально-карних діянь, в яких вони обвинувачуються, та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання вони можуть ухилитися від суду, впливати на свідків, потерпілих з метою зміни ними своїх показань на свою користь.

Твердження обох обвинувачених про міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання та позитивні характеристики , а також той факт, що обвинувачені раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, не приймаються до уваги колегією суддів, як такі, що є даними, які характеризують обвинувачених, але не можуть бути тими обставинами,які гарантуватимуть належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у разі обрання їм більш м`якого виду запобіжного заходу, адже вони здатні піддаватися впливу сторонніх осіб, що підтверджується обставинами, встановленими під час досудового розслідування організатором інкримінованих кримінальних правопорушень є особа, яка на час організації їх вчинення перебувала під вартою, відбуваючи покарання за попереднім вироком, що свідчить про те, що більш м`який вид запобіжного заходу не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку жодного з обвинувачених.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, однак, обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні яких приймали активну участь із застосуванням насильства до потерпілого, після чого, подолавши опір ОСОБА_14 , заволоділи цінними речами та майном потерпілого, чим завдали значної матеріальної шкоди.

З огляду на складність кримінального провадження, тяжкість вчинених злочинних дій, суд має виключити будь-яку можливість з боку всіх сторін у провадженні, вчинення тиску на потерпілого та свідків, безпека, спокій та здоров`я яких мають переважати над інтересами обвинувачених у даному конкретному провадженні.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу обом обвинуваченим в ході досудового розслідування, не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Наразі, питання доведення винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень «поза розумним сумнівом» не є предметом ні судового, ні апеляційного розглядів, оскільки вирішується питання виключно щодо доведеності обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

Суд правильно встановив, що наведені стороною обвинувачення доводи підтверджуються доказами, достатніми саме на даному етапі судового розгляду, виключно з метою вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, а не для визнання особи винною чи для його виправдання.

Судовий розгляд триває, всі докази, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, не досліджені. Саме після дослідження всіх обставин та доказів у кримінальному провадженні може бути вирішене питання щодо обґрунтованості та допустимості доказів кожної зі сторін у кримінальному провадженні, надано їм оцінку та прийняте рішення про обставини, які вони доводять чи навпаки спростовують.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також висловлені стороною захисту доводи під час апеляційного розгляду не містять ні об`єктивно підтверджених відомостей, ні доказів того, що заявлені стороною обвинувачення ризики, наявність яких була встановлена під час обрання запобіжного заходу та його продовження під час досудового розслідування, судового розгляду, зменшилися або зникли з плином часу.

Усім іншим доводам апеляційної скарги щодо міцності соціальних зв`язків, позитивних характеристик та постійного місця проживання судом надана вірна оцінка, з якою погоджується і колегія суддів. Вказані обвинуваченими обставини будуть оцінені під час розгляду кримінального провадження, але не є такими, що дають підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, як про це просить сторона захисту.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження обвинуваченим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17