Провадження № 1-кп/314/20/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 18 травня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одружений, обіймав посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, наразі не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Згідно обвинувального акту наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 487 0/с від 27.12.2016 ОСОБА_3 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, у зв`язку з чим ОСОБА_3 є особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що органи Національної поліції є правоохоронним органом.

Відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст. 6 Закону України «Про державну службу», п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою правоохоронного органу.

До функціональних обов`язків ОСОБА_3 як оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області належало наступне:

-розкриття злочинів;

-участь у практичних заходах реагування на виявлення злочинної діяльності;

-взаємодія з органами досудового розслідування, виконання доручень слідчого, забезпечення оперативного супроводження відкритих кримінальних проваджень до їх розгляду у суді і притягнення винних до відповідальності.

Так, 17.05.2017 об 11-47 год. до чергової частини Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що співробітники Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» затримали громадянина біля зовнішньої огорожі периметру колони, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який намагався перекинути через паркан зовнішньої огорожі установи згорток в якому ймовірно знаходилась наркотична речовина.

В цей же час, оперуповноважений сектору кримінальної поліції Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 знаходився на службі та перебував у складу слідчо-оперативної групи в якості оперуповноваженого сектору кримінальної поліції, виїхав на вищевказане місце події у складі СОГ.

На місці події було з`ясовано, що співробітники Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» біля зовнішньої огорожі установи затримали громадянина ОСОБА_6 з верхнього одягу якого було вилучено згорток із сіро-зеленою речовиною рослинного походження та згорток з білою порошковою речовиною, після чого, того ДНЯ 17.05.2017 після 13-00 год. ОСОБА_7 запросив ОСОБА_6 до Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, 17, для подальшого розгляду цього факту.

Після чого 17.05.2017 в період часу з 13-00 год. до 16-30 год. оперуповноважений сектору кримінальної поліції Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Бочарова, 17, разом із ОСОБА_6 , там же прийняв рішення отримувати неправомірну вигоду від останнього, з використанням свого службового становища та наданої йому влади працівника правоохоронного органу для чого забрав у ОСОБА_6 банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на його матір ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно, із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та надану владу працівника правоохоронного органу, з метою одержання неправомірної вигоди, без законних на те підстав, запропонував ОСОБА_6 передати йому неправомірну вигоду у розмірі 10000 грн, за те, що ОСОБА_3 , використовуючи своє службове становище, під час оперативного супроводження кримінального провадження, що буде відкрито за фактом замаху ОСОБА_6 на збут наркотичних речовин в місця позбавлення волі, тобто за ч. 2 ст. 307 КК України, зможе вплинути на слідчого, який внесе відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочне кримінальне провадження за цим фактом за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто за фактом незаконного зберігання ОСОБА_6 наркотичних засобів, а це злочин меншої тяжкості ніж збут наркотичних речовин в місця позбавлення волі. Окрім того, ОСОБА_9 пояснив ОСОБА_6 , що під час того ж оперативного супроводження кримінального провадження та виконання по ньому доручень слідчого він матиме доступ до вилучених у ОСОБА_6 наркотичних засобів та вільно зможе зменшити їх вагу до такої, за зберігання якої передбачено лише адміністративну відповідальність, а не кримінальну. Вислухавши ОСОБА_10 , ОСОБА_6 розуміючи, що останній як службова особа буде діяти в його інтересах, погодився надати неправомірну вигоду.

При цьому ОСОБА_6 пояснив, що такої суми на цей час він не має, але зможе передавати неправомірну вигоду ОСОБА_11 частинами, в свою чергу ОСОБА_9 запропонував передавати йому неправомірну вигоду через її перерахування на банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 , та власноруч на шматку паперу написав номер цієї банківської карти та передав його ОСОБА_6 , останній погодився з цим. Також ОСОБА_9 шляхом здійснення дзвінку із свого номеру мобільного телефону НОМЕР_2 об 13-43 год. на номер мобільного телефону ОСОБА_6 НОМЕР_3 , повідомив останнього про засіб зв`язку між ними.

Того ж дня, 17.05.2017 о 16-31 год. як і обіцяв ОСОБА_9 за фактом вилучення у ОСОБА_6 наркотичного засобу слідчим Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000594 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Ввечері того ж дня, 17.05.2017 о 18-55 год. ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про необхідність передачі частини неправомірної вигоди в найкоротшій термін.

На виконання вимог ОСОБА_10 про передачу неправомірної вигоди, ОСОБА_6 19.05.2017 о 14-18 год. з терміналу, що знаходиться у АДРЕСА_3 , перерахував на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 , неправомірну вигоду для ОСОБА_12 в сумі 1200 грн. Того ж дня, 19.05.2017 о 16-35 год. невстановлена слідством особа діючи в інтересах ОСОБА_10 , з банкомату «ПриватБанк» за адресою: АДРЕСА_1 , зняла грошові кошти в сумі 1200 грн переданих в якості неправомірної вигоди ОСОБА_11 .

Продовжуючи вчинення злочину ОСОБА_9 протягом 23.05.2017 та зранку 24.05.2017 неодноразово телефонував ОСОБА_6 намагаючись дізнатися про час наступної передачі частини неправомірної вигоди, і тільки 24.05.2017 о 09-24 год. ОСОБА_6 передзвонив ОСОБА_11 та повідомив, що цього дня передасть ще частину неправомірної вигоди в сумі 1600 грн. У подальшому того ж дня 24.05.2017 в 12-06 год. з терміналу, що знаходиться у АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 перерахував на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 , неправомірну вигоду для ОСОБА_10 в сумі 1600 грн. Після чого ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_3 та повідомив останнього про перерахування другої частини неправомірної вигоди в сумі 1600 грн. Того ж дня, 24.05 2017 о 16-03 год. невстановлена слідством особа діючи в інтересах ОСОБА_3 з банкомату «ПриватБанк», встановленому у Вільнянському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Запорізька область, місто Вільяянськ, провулок Торгівельний, будинок 3 «а», зняла грошові кошти в сумі 1600 грн. переданих в якості неправомірної вигоди ОСОБА_3 .

В подальшому 26.05.2017 о 19-12 год. з терміналу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 перерахував на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 неправомірну вигоду для ОСОБА_3 в сумі 700 грн. Потім, 29.05.2017 о 16-43 год. з терміналу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 перерахував на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 неправомірну вигоду для ОСОБА_3 в сумі 900 грн. Останній раз 02.06.2017о 05-24 год. з терміналу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 перерахував на картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 , неправомірну вигоду для ОСОБА_3 в сумі 3000 грн.

Всього ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 в травні - червні 2017 року неправомірну вигоду на загальну суму 7400грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заявила клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у скоєних кримінальних правопорушеннях не визнав, та зауважив, що згідно з положеннями ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цього, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження підтримав та зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Заслухавши думку прокурора, який погодився з обґрунтованістю заявленого клопотання та не заперечував щодо його задоволення, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 12 КК України, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, яке відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Із дня вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України сплило більше п`яти років, тому він не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому, у судовому засіданні не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали закриттю кримінального провадження, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю.

На підставі ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку (ст. 124 КПК України), натомість, у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються (постанова ВС ККС від 03.06.2020 року № 712/1710/19).

Як вбачається з практики Верховного суду, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити дане питання, поклавши судові витрати на державу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів та документів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, ст. 286, ст. 288, ст. 372 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні № 0000283 від 18 травня 2017 року, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000283 від 18 травня 2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів - віднести на рахунок держави.

Речові докази:

-шматок білого паперу розміром 15х10 см на якому від руки олівцем написані наступні цифри НОМЕР_1 , який був добровільно виданий під час допиту як свідка ОСОБА_6 18.05.2017, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000283 згідно постанови старшого слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 від 23.11.2017 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-грошові кошти в сумі 4600 грн, які визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000283 згідно постанови старшого слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 від 20.11.2017 та передані на відповідальне зберігання до Запорізького відділення ПАТ «Укрсоцбанк» - повернути власнику;

-копії банківських чеків добровільно виданих під час допиту як свідка ОСОБА_6 26.05.2017, а саме про перерахування 1200 грн 19.05.2017 о 14:18:26 год. на рахунок одержувача НОМЕР_5 та 1600 грн 24.05.2017 о 12:06:42 год. на той же рахунок, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000283 згідно постанови старшого слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 від 23.11.2017 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-диктофон «OLYMPUS», який долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000283 - повернути власнику.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу проголошено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

05.06.2024