Провадження № 1-кс/344/5158/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000173 від 12 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000173 від 12 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України, в якому просить скасувати арешт, який накладений у кримінальному провадженні № 0000173 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України на автопоїзд в складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власнику, особи в якої їх було вилучено, а саме ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що в рамках даного провадження було вилучено транспортні засоби які в подальшому були визнані речовими доказами та накладено арешт ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року. З поміж цих речових доказів також арештовано автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником сідлового тягача. Власником напівпричепа є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 є його законним володільцем.

Як зазначено в клопотанні, станом наданий час, наскільки відомо ОСОБА_4 всі необхідні слідчі дії щодо автопоїзда в складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він керував, були проведені. Він особисто був присутній під час проведення експертного огляду автопоїзда.

Заявником подано заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні та додаткових письмових поясненнях.

Слідчим подано заяву, за змістом якої він заперечив щодо задоволення клопотання, повідомивши, що з автопоїздом в складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведено усі необхідні експертні дослідження та слідчі дії, проведення додаткових чи повторних експертних досліджень із вказаним автопоїздом не потрібно і органами досудового розслідування не заплановано. За результатами проведених експертиз автопоїзд є технічно справним, однак оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, тому заперечує проти скасування арешту на зазначені вище транспортні засоби.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, а також надані матеріали з кримінального провадження № 0000173 від 12 березня 2024 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в провадженні відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000173 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Так, 12 березня 2024 року приблизно о 14 годині 40 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та, здійснюючи виїзд з території АЗС «ОККО» із виконанням повороту ліворуч на автодорогу Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига», що між м. Калуш та с. Вістова Калуського району Івано-Франківської області у напрямку м. Чернівці, допустила зіткнення із автопоїздом у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався прямо у напрямку м. Стрий. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 і її малолітня пасажирка ОСОБА_7 від отриманих травм померли у КНП «Калуська ЦРЛ», а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

12 березня 2024 року під час проведення огляду місця події вилучено автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , і автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на час дорожньо-транспортної пригоди керувала водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала у АДРЕСА_3 , і яка загинула унаслідок вказаної пригоди. Власником даного автомобіля є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_4 .

Автопоїздом у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , керував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником сідлового тягача. Власником напівпричепа є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

У кримінальному провадженні вилучені транспортні засоби визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2024 року у справі №344/4738/24 накладено арешт з забороною користування, розпорядження та відчуження на:

- автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керувала водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала у АДРЕСА_3 , і яка загинула унаслідок вказаної пригоди. Власником даного автомобіля є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_4 .

- автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником сідлового тягача. Власником напівпричепа є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

Метою застосування арешту майна зазначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Дане клопотання представника ОСОБА_4 подано про скасування арешту на:

автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником сідлового тягача. Власником напівпричепа є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході проведення досудового розслідування проведено відповідні слідчі дії щодо автопоїзду у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником сідлового тягача. Власником напівпричепа є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

Зокрема, за змістом поданої слідчим заяви, з автопоїздом в складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведено усі необхідні експертні дослідження та слідчі дії, проведення додаткових чи повторних експертних досліджень із вказаним автопоїздом не потрібно і органами досудового розслідування не заплановано. За результатами проведених експертиз автопоїзд є технічно справним.

Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна на транспортні засоби, заявник покликається на те, що з часу арешту майна проведені всі необхідні слідчі дії, потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування. Вказує на те, що він не є причетний до відповідного кримінального правопорушення.

Слідчим, який заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, не надано слідчому судді доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про доцільність чинності даного арешту, зокрема, у частині володіння та користування транспортними засобами.

ОСОБА_4 є власником сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 та законним користувачем напівпричепа марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 (оскілки в нього наявний оригінал свідоцтва про реєстрацію). На момент ДТП керував даними засобами.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортних засобів (сідлового тягача та напівпричепа), але виключно в частині володіння та користування транспортними засобами, відпала потреба, оскільки слідчим проведені необхідні процесуальні дії, подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті цих транспортних засобів у вигляді заборони на володіння та користування ними відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження вказаними засобами слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

В розумінні процесуального закону арешт майна є лише способом збереження речових доказів, і застосовується у разі наявності для цього передбачених законом підстав. Крім того, законом встановлена відповідальність за втрату речового доказу особою, у якої він знаходиться.

Відтак, слідчий суддя наголошує, що скасування арешту в частині користування на транспортні засоби не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2024 року у справі №344/4738/24 у кримінальному провадженні № 0000173 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в частині правомочності володіння та користування на:

- автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo FH 12.420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп марки «Schwarzmuller», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником сідлового тягача. Власником напівпричепа є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.07.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1