Справа № 191/1613/22
Провадження № 1-кп/191/116/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000580 від 18.12.2018 року та угоду про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 приблизно о 17 годині 00 хвилин, 10 січня 2019 року, бажаючи незаконно збагатитися, спільно з ОСОБА_6 та не встановленою особою (відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження), встановили для себе осіб, на яких можна вчинити відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, а саме подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мешкають в АДРЕСА_3 , та вважаючи що потерпілі за місцем свого мешкання мають грошові кошти якими можна незаконно заволодіти, у них виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи в складі групи осіб, спільно з ОСОБА_6 та невстановленою особою (відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження), на автомобілі «ВАЗ-21103» д.н. НОМЕР_1 прибули до місця мешкання потерпілих, за адресою: АДРЕСА_3 , де бажаючи щоб їх дії залишилися не поміченими з боку сторонніх осіб, дочекавшись сутінок, приблизно о 20 годині 50 хвилин 10 січня 2019 року, шляхом пошкодження дверей, проникли до вказаного будинку та прослідкувавши до кімнати, в якій відпочивали потерпілі, де один з нападників наніс один удар лівою ногою в область грудини ОСОБА_7 , після чого звалили останніх на підлогу та для усунення можливого опору з боку потерпілих, зв`язали їм руки будівельними хомутами, та заволоділи грошима в сумі 3800 доларів США (за курсом НБУ станом на 10.01.2019 - 106780 грн.), які перебували в будинку.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та не встановленої особи (відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження), потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 106 780 грн., а також потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: смуго подібних синців на передній поверхні груди зліва між навколо-грудинною і середнє-ключичною лініями на рівні V-VІ-го ребер, саден шкіри на передній поверхні правого колінного суглобу та на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, які у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілій ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: смугоподібних синців на заднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині та на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині, які у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень.

Також, ОСОБА_5 , в невстановленому місці, час та спосіб, придбав гранату РГД-5 із запалом типу УЗРГМ, пістолет «CARRERA GT50» ( НОМЕР_2 ) та 14 патронів до нього з маркуванням 9 мм Р.А., які почав транспортувати у автомобілі "ВАЗ 21103", р.н. НОМЕР_1 .

Ігноруючи норми, що закріплюють встановлений законом правовий порядок поводження з бойовими припасами, не маючи передбаченого законом дозволу діючи умисно, усвідомлюючи незаконність придбання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , став незаконно транспортувати гранату РГД-5 із запалом типу УЗРГМ, пістолет «CARRERA GT50» ( НОМЕР_2 ) та 14 патронів до нього з маркуванням 9мм Р.А., безпосередньо у автомобілі "ВАЗ 21103", р.н. НОМЕР_1 , яким він користувався з невстановленого слідством часу до 10 години 30 хвилин 20 листопада 2019 року.

20.11.2019 року в період часу з 10 години 30 хвилин до 12 години 12 хвилин біля будинку АДРЕСА_4 проведено обшук у автомобілі "ВАЗ 21103, р.н. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено гранату РГД-5 з маркуванням на корпусі «173-82-Т» з запалом типу УЗРГМ, маркування на спусковому важелі 118-82 УЗРГМ-2, пістолет «CARRERA GT50» ( НОМЕР_2 ) та 14 патронів до нього з маркуванням 9мм Р.А.

Відповідно висновку судової вибухо-технічної експертизи №13/5.2/395 від 21.11.2019, граната РГД-5 з маркуванням на корпусі «173-82-Т» з запалом типу УЗРГМ, являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної гранати, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запалом типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення. Відповідно до судової експертизи зброї №7/3.1/822 від 21.11.2019 р. пістолет «CARRERA GT50» ( НОМЕР_2 ), є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю. Предмет є самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом з сигнального пістолета «CARRERA» моделі GT50 № НОМЕР_3 калібру 9 мм Р.А. Knall (виробництва Туреччини), шляхом видалення з каналу ствола стаціонарного нез`ємного елемента (заглушки), що перешкоджав проведенню пострілів кінетичними снарядами та заглушення газовідвідного отвору і відноситься до категорії ручної коротко ствольної гладкоствольної вогнепальної зброї. Пістолет придатний до проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє проводити постріли способом роздільного зарядження з використанням в якості ініціюючого складу сигнальних (шумових) патронів калібру 9 мм Р.А. (Knall), а в якості снаряду куль сферичної форми зі сплаву на основі свинцю діаметром до 7,1 мм. При цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль).

Дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та носіння бойових припасів, вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

13 травня 2024 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000580 від 18.12.2018 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КК України, яка скріплена підписами сторін, та згідно умов якої ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.186 КК України, зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186. ч.1 ст.263 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення. Від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надійшли заяви про те, що вони не заперечують проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Сторонами узгоджено вид та міру покарання: за ч.3 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до початку судового засідання надали заяви в яких просили справу розглянути без їхньої участі, відповідно до визначеного покарання в угоді про визнання винуватості проти застосування ст.75 КК України не заперечують.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.186, ч.1 ст.263 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, заявивши при цьому, що наслідки укладення такої він розуміє в цілому та зобов`язується в подальшому не вчиняти нових злочинів.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України. Беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, просив затвердити угоду про визнання винуватості, заявивши при цьому, що наслідки укладення такої він розуміє в цілому, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання та на звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ОСОБА_5 та прокурором.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч.3 ст.186, ч.1 ст. 263 КК України, які згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, укладання угод по якому не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання ним угоди. Прокурором надано заяви потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до яких останні надали згоду на укладання угоди між прокурором та обвинуваченим, а отже угода відповідає вимогам закону.

У ч.1 ст.475 КПК України зазначено, що суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та КК України.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень ст. ст.50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, даних про його особу.

З огляду на викладене, укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства; дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.263 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає покаранню, встановленому санкціями ч. 3 ст.186, ч.1 ст.263 КК України, та загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Згідно з ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин, укладена між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню. Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання: за ч.3 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи згідно ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, ч. 2 ст.373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 травня 2024 року, укладену між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 186, ч.1 ст.263 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі,

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 на користь держави витрати на залучення експерта, код бюджетної класифікації: 24060300, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням:

- судової вибухотехнічної експертизи (№13/5.2/395 від 21.11.2019) у розмірі 942,06 грн. (а.п. 132 т.1),

- судової експертизи зброї (№7/3.1/822 від 21.11.2019) у розмірі 942,06 грн. (а.п. 119 т.1).

Речові докази:

-Опечатаний конверт в якому знаходяться аркуш паперу формату «А4» із сімома слідами структури матеріалу зберігати при матеріалах справи. (т.1 а.п. 20);

-пістолет «CARRERA GT50» ( НОМЕР_2 ) (т.1 а.п. 104, 105) - знищити;

-мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ НОМЕР_6 , пара чоловічих кросівок, блокнот з рукописними записами, пара чоловічого взуття сапоги «MERREL», чоловіча куртка камуфляжного забарвлення, сім-карта оператора «МТС», сім-карта оператора «Київстар» - залишити за належністю ОСОБА_5 ( т. 1 а.п 106, 107);

-автомобіль ВАЗ 21103 державний знак НОМЕР_1 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 , який зареєстровано за ОСОБА_9 та належним користувачем якого є ОСОБА_4 повернути за належністю. ( т. 1 а.п 106, 107);

-ніж розкладний, предмет схожий на відмичку та додаткові предмети (частини) до нього, фрагмент тканини зі слідами речовини бурого кольору, предмет схожий на заглушку (т.1 а.п. 107) знищити.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 про те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1