Справа № 577/2165/24
Провадження № 1-кп/577/287/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000131 від 13.07.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.03.2024 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі,

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 30.09.2022 з метою заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом їх обману з використанням власного ноутбуку Samsung NP-R460 L, що має вихід до інтернет-мережі, з метою охоплення більшого обсягу переглядів зацікавленими в покупці особами та підшукування потенційних потерпілих, розмістив на платформі «OLX» оголошення про послуги пригону та продажу автомобілю «Фольцваген Транспортер Т4» за 2200 доларів США, завідома не маючи намір виконувати будь-яких угод з його продажу чи пригону, тим самим повідомив невизначеному колу осіб, які є користувачами платформи оголошень «OLX» завідомо неправдиві відомості.

01 жовтня 2022 року, вказаним оголошенням, підшукуючи автомобіль для потреб військової служби, зацікавилася ОСОБА_5 та написала повідомлення на вказаний у оголошенні номер НОМЕР_1 що є одним із засобів зв`язку ОСОБА_4 ..

В цей же день, під час переписки із потерпілою у додатку «Вотсап», ОСОБА_4 , знаходячись у себе за місцем мешкання в АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинні корисливі наміри направлені на повторне заволодіння грошима ОСОБА_5 , представився їй ім`ям - ОСОБА_6 , паспорт і банківську картку АТ «Ощадбанк» якого він заздалегідь придбав для вчинення шахрайств, та повідомив йому неправдиві відомості про те, що він займається пригоном нерозмитнених авто із Республіки Польша під замовлення. Таким чином ОСОБА_4 використав обман як спосіб вчинення шахрайства та домовився із потерпілою про пригін автомобіля «Фольцваген Транспортер Т4». При цьому ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 переказати в якості завдатку за доставку автомобіля до м. Рівного грошові кошти в сумі 13500 грн., завідома не збираючись виконувати взяті на себе обов`язки, а маючи на меті тільки заволодіння грошовими коштами потерпілої.

ОСОБА_5 , будучи введению ОСОБА_4 в оману, вважаючи, що здійснює переказ коштів в якості завдатку в рахунок подальшого придбання автомобіля, об 10:37 02.10.2022 переказала зі своєї картки в АТ «Універсаланк» через додаток онлайн-банкінгу «Моно» грошові кошти в сумі 12700 грн., а о 10:42 годині цього ж дня - в сумі 800 грн. на вказану ОСОБА_4 банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , емітовану на ім`я ОСОБА_6 та яка перебувала у фактичному володінні та розпорядженні ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_5 в загальній сумі 13500 грн., розпорядився ними на власний розсуд та перестав виходити із потерпілим на зв`язок.

Крім того, 01 липня 2023 року, готуючись до вчинення шахрайства, з метою повторного заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом їх обману з використанням власного ноутбуку Samsung NP-R460 L, що має вихід до інтернет-мережі, з метою охоплення більшого обсягу переглядів зацікавленими в покупці особами та підшукування потенційних потерпілих, розмістив на платформі «AUTO.RIA» оголошення про послуги пригону та подальшого продажу автомобілю «Volkswagen Transporter», завідома не маючи намір виконувати будь-яких угод з його продажу чи пригону, тим самим повідомив невизначеному колу осіб, які є користувачами платформи оголошень «AUTO.RIA» завідомо неправдиві відомості.

05 липня 2023 року, вказаним оголошенням, підшукуючи автомобіль для потреб військової служби зацікавився військовослужбовець ОСОБА_7 та зателефонував за вказаним у оголошенні номером НОМЕР_3 , що є одним із засобів зв`язку ОСОБА_4 .

В цей же день, під час телефонної розмови, ОСОБА_4 , знаходячись у себе за місцем мешкання в АДРЕСА_2 , повідомив ОСОБА_7 неправдиві відомості про те, що він займається пригоном нерозмитнених авто із Республіки Польша під замовлення та, домовившись із потерпілим про пригін автомобіля «Volkswagen Transporter», попросив потерпілого переказати грошові кошти в сумі 8000 грн. на банківську картку банківську картку Ощад банку № НОМЕР_4 в якості завдатку за придбання автомобіля, завідома не збираючись виконувати взяті на себе зобов`язання.

ОСОБА_8 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману з приводу дійсності їх угоди, вважаючи, що здійснює переказ коштів в якості завдатку за купівлю авто, 05.07.2023 о 17:08 год. через банківський термінал ПАТ АТ «Південний», розташований в м. Тараща по вул. Б.Хмельницького, 40 переказав грошові кошти в сумі 8000 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 , дані якої у переписці надав ОСОБА_4 та яка перебувала у фактичному володінні та розпорядженні ОСОБА_4 .

У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 8000 грн. розпорядився грошовими коштами на свій розсуд і перестав виходити на зв`язок з потерпілим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Цивільні позови потерпілих визнав в повному обсязі. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , кожен окремо, подали до суду заяви, про розгляд справи без їх участі, цивільні позови підтримують, щодо міри покарання посилаються на розсуд суду.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як обставини, які згідно ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставина, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно, має молодий вік, має захворювання та потребує постійного медичного обстеження та лікування.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та наявність обтяжуючих покарання обставин, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був засуджений 01.03.2024 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі. Також встановлено, що злочин у цій кримінальній справі ОСОБА_4 вчинив до постановлення вказаного вище вироку від 01.03.2024 року. Тому обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за правилами, які встановлені ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового часткового складання призначених покарань.

Дане покарання на переконання суду відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди 13500 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки скоєними обвинуваченим злочинами завдано матеріальних збитків на зазначену суму, які не відшкодовано до теперішнього часу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди 8000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки скоєними обвинуваченим злочинами завдано матеріальних збитків на зазначену суму, які не відшкодовано до теперішнього часу.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання за у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2024 року, призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2024 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 8000 (вісім тисяч) грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той саме строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1