Справа № 297/2508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

06 березня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну виду запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 на більш м`який запобіжний захід у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 04.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2023 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 04.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , будучи раніше судимою вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала та в період визначеного судом іспитового строку вчинила нові умисні кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 30 квітня 2022 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період воєнного стану, під приводом прохання надати склянку води її малолітньому сину проникли до квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_9 , де ОСОБА_5 відволікала увагу ОСОБА_9 , знаходячись з нею на кухні, яка в цей час набирала воду в склянку, а ОСОБА_7 в цей час проникла до спальної кімнати, звідки таємно викрала з шафи грошові кошти в сумі 17 500 грн. та 1 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України, станом на 30 квітня 2022 року становило 29 250 грн., а всього на загальну суму 46 750 грн., після чого зникли з місця події з викраденими грошовими коштами, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 46 750 грн..

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 травня 2022 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період дії воєнного стану, під приводом прохання надати склянку води ОСОБА_7 та її малолітньому сину, проникли до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 відволікала увагу ОСОБА_10 , яка пішла за водою на кухню, а ОСОБА_5 в цей час проникла до спальної кімнати, звідки таємно викрала із сумки наявні в ній грошові кошти в сумі 20 000 гривень та будучи викритими потерпілою, зникли з місця події з викраденими грошовими коштами, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.

За сукупністю ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.08.2023 року у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

До початку судового засідання, а саме 01 березня 2024 року прокурор подав до суду письмове клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 11.03.2024 року.

Своє клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується в умисному злочині, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а в разі доведення її вини в ході судового слідства, останній загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Так, 04.05.2022 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_3 , раніше судиму було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.05.2022 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_12 останню було повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування, 06.05.2022 року слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.07.2022 року із можливістю внесення застави в розмірі 49620 гривень, вказану заставу сплачено 09.05.2022 року.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Внаслідок внесення застави на неї покладено наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000172 від 04.05.2022 року, зокрема із підозрюваною ОСОБА_5 щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Однак, такі обов`язки дотримані не були, підозрювана ОСОБА_7 не прибула до слідчого СВ та покинула місце свого проживання.

17.06.2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 04.05.2022 року зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ..

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 04.05.2022 року; протоколами допитів свідків; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; висновками судово-дактилоскопічних експертиз та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою застосування обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_7 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, остання вже перебувала у розшуку в даному кримінальному провадженні.

2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі ОСОБА_7 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_7 може незаконно впливати на понятих та свідків, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання.

3. Вчинити нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_7 будучи раніше судимою вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала та маючи непогашену судимість, вчинила нові умисні кримінальні правопорушення проти власності.

У випадку засудження ОСОБА_7 за вчинення тяжкого злочину, до якої може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 8 років.

Вивченням особи обвинуваченої на даний час встановлено, що ОСОБА_7 працездатна, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дані про її особу з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

06 березня 2024 року на електронну пошту Берегівським районним судом Закарпатської області отримано клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на більш м`який запобіжний захід без тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що на даний час відпала потреба у застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачена не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркотичному диспансерах, має на вихованні неповнолітніх дітей, визнала себе винною за скоєння злочину та сприяла його розкриттю.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на 60 діб без визначення розміру застави, з підстав зазначених у клопотанні. При цьому, заперечив щодо задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у зв`язку з його необґрунтованістю.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні залишили вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну виду запобіжного заходу на розсуд суду.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились. При цьому, подали заяви про розгляд клопотання прокурора без їх участі.

Також, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у своїй заяві просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 за його необґрунтованістю, розгляд клопотання просила провести без її участі.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

До клопотання мають бути додані:

1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2024 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який діє по 11 березня 2024 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще розпочато, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 втрачає силу 11.03.2024 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, ризик щодо переховування обвинуваченою ОСОБА_7 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту такі не спростовано.

Окрім цього, стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема, висновків лікарів щодо наявності у обвинуваченої будь-яких захворювань та не підтверджено інші обставини, які б унеможливлювали тримання її під вартою, суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Враховуючи, що обвинуваченою ОСОБА_7 було порушено запобіжний захід у вигляді застави, суд приходить до висновку, що визначати розмір застави обвинуваченій ОСОБА_7 є безпідставним.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, 201, 331, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , громадянки України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, тобто по 05 травня 2024 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну виду запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 на більш м`який запобіжний захід у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 04.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН