Справа № 487/561/23
Провадження № 1-кс/487/3916/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000107 від 30.01.2023 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000107 від 30.01.2023 за ч. 2 ст. 286-1 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив винести ухвалу про арешт майна з забороною його розпорядження, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартира АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09).

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

05.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесні ушкодження.

05.04.2023 до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві за вхідним № 6444-23/мк із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в кримінальному провадженні № 0000107 від 30.01.2023, звернулася потерпіла ОСОБА_5 та 30.05.2023 за вхідним №10447 надіслала доповнення до цивільного позову.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, - квартира АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09) зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 (картка платника податків НОМЕР_1 ), розмір частки 1/1.

У клопотанні слідчий зазначив, що метою накладення арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення

В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено без повідомлення підозрюваного, його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною шостої статті 170 КПК України визначено, що, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107 від 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 від 27.10.2022 № 709 о/с полковника поліції ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділення поліції № 1 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про Національну поліції» та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу.

ОСОБА_4 , перебуваючи на керівній посаді в органі Національної поліції України, 29.01.2023 приблизно о 22 годині, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), відповідно до якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (наявний алкоголь у крові в кількості не менше 0,66 %о - проміле), та, керуючи належним йому технічно справним легковим автомобілем марки «Hyundai» моделі «Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », здійснював рух по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ».

У керованому в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 автомобілі знаходились на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на задньому пасажирському сидінні - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рухаючись по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» на відрізку дороги між с. Красне та Федорівка, Миколаївського району, Миколаївської області в напрямку м. Одеса, ОСОБА_4 порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 14.2 (в) ПДР України відповідно до якого «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані» проявив злочинну самовпевненість та не врахувавши дорожню обстановку, що склалась у темну пору доби і при вологому асфальтобетонному покритті, позбавивши себе з урахуванням перебування у стані алкогольного сп`яніння вірно оцінювати дорожню обстановку і можливість безпечно контролювати рух і напрямок керованого ним автомобіля створив тим самим небезпеку життю і здоров`ю пасажирів його транспортного засобу.

Як наслідок ігнорування та порушення зазначених вимог ПДР України, направлених на забезпечення безпеки руху та життя і здоров`я громадян, перебування у стані алкогольного сп`яніння, при дорожніх умовах, які склались, ОСОБА_4 29.01.2023 приблизно о 22 годині, на відрізку дороги між с. Красне та Федорівка, Миколаївського району, Миколаївської області в напрямку м. Одеса по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», рухаючись на належному йому легковому автомобілі марки «Hyundai» моделі «Tucson», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », перед початком виконанням обгону не переконався, що смуга зустрічного руху вільна та при русі по зустрічній смузі руху, здійснив маневр вправо, з метою повернення на свою смугу руху, не переконався в безпеці виконуваного ним маневру та здійснив зіткнення з напівпричепом, який знаходився в нерухомому стані (в заторі) у зчепленні з автомобілем DAF XF 105.460, а тому в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Hyundai Tucson ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.2 в) Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок допущених ОСОБА_4 порушень правил безпеки дорожнього руху, отримали тілесні ушкодження пасажири автомобіля марки «Hyundai» моделі «Tucson», д.н.з. « НОМЕР_2 », а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , тілесні ушкодження у вигляді - вивиху правої стегнової кістки, забою головного мозку легкого ступеню, забійної рани лобно-тім`яної ділянки, забою м`яких тканин лобної ділянки справа з наявністю множинних сторонніх тіл, уламкового перелому латеральної стінки лівої гайморової пазухи з наявністю крові в гайморовій пазусі зліва, по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 , тілесні ушкодження у вигляді: забою головного мозку важкого ступеню тяжкості, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, забою м`яких тканин лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, перелому 2,9 ребер зліва, перелому тіла лівої лопатки без зміщення уламків, перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх спричинення.

05.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжке тілесні ушкодження.

З доданих до клопотання матеріалів слідує, що 05.04.2023 до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за вхідним № 6444-23/мк від потерпілої ОСОБА_5 надійшов цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в кримінальному провадженні № 0000107 від 30.01.2023 та в подальшому 30.05.2023 за вхідним №10447 - доповнення до цивільного позову.

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09) належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (картка платника податків НОМЕР_1 ).

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а майно, яке належить ОСОБА_4 , може забезпечити виконання в подальшому вироку суду в частині відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що до зазначеного майна може бути застосовано відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права підозрюваного ОСОБА_4 і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09), зароборонивши розпоряджатися ним.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1