Провадження № 11-кп/824/3099/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, пославшись при цьому на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на свідків, продовження злочинної діяльності.

Мотивуючи клопотання, прокурор наголосив на тому, що ОСОБА_6 здійснювався тиск на потерпілого ОСОБА_7 , про що останній повідомив у своїй заяві, направленій до Дарницької окружної прокуратури м. Києва та Дарницького районного суду м. Києва. Окрім цього, прокурор зазначив, що обвинуваченому повідомлено про підозру у вчиненні інших тяжких та особливо тяжких злочинів, що підтверджується повідомленням про підозру Печерського УП ГУНП від 05.01.2024 року, та відносно ОСОБА_6 у різних судах м. Києва розглядаються кримінальні провадження, що свідчить про те, що останній є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень і лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може гарантувати уникненню описаних вище ризиків.

Ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 12 квітня 2024 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, врахував тяжкість інкримінованого йому умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, при доведенні провини за який обвинуваченому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання у м. Києві, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимий, однак, згідно вимоги УІАП відносно нього до Києво-Святошинського районного суду Київської області 26.12.2017 скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 345 КК України, до Дарницького районного суду м. Києва 19.07.2021 скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 186 КК України, до Печерського районного суду м. Києва 10.08.2021 скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296 КК України. Суд також дійшов висновку про існування реальних ризиків передбачених ст. 177 КПК України, якими є можливість переховування від суду з огляду на тяжкість покарання у разі доведення вини, незаконного впливу на потерпілого, який факти тиску на нього з боку осіб, які діють від імені ОСОБА_6 , виклав у зверненні до прокуратури та у клопотанні про застосування відносно нього заходів безпеки, які судом оцінено як реальні та винесено ухвалу від 13.11.2023 року про застосування відносно останнього заходів безпеки відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві".

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт із покладенням обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на необґрунтованість висунутого обвинувачення, оскільки обставини щодо вчинення обвинуваченими розбою з проникненням у житло не підтверджуються ні показаннями свідків, ні будь-якими іншими доказами у справі.

Також вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики є безпідставними, оскільки обвинувачений до обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєю процесуальною поведінкою не давав підстав для висновків, що він може переховуватись від суду, можливість незаконного впливу на потерпілого не є реальним, оскільки не підтверджується жодними фактичними даними і суд не перевіряв правдивість тверджень потерпілого стосовно погроз щодо нього.

Апеляційна скарга містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст ухвали надійшов на електронну адресу захисника 16.02.2024 року, але у зв`язку із захворюванням захисника та доглядом за хворою дитиною, захисник перебувала на лікарняному в період з 12.02.2024 по 21.02.2024 про що наявна довідка із закладу охорони здоров`я, у зв`язку з чим апеляційна скарга подана 22.02.2024 року. Вказані обставини вважає поважними та просить поновити строк на апеляційне оскарження.

За змістом ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга захисником обвинуваченого на ухвалу суду від 13 лютого 2024 року направлена засобами поштового зв`язку 22 лютого 2024 року, тобто, з пропуском процесуального строку, визначеного ст.395 КПК України.

Відповідно вимог ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Обставини, на які посилається захисник в якості поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме перебування захисника на лікарняному, що підтверджується відповідною довідкою, колегія суддів вважає поважними та достатніми для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги захисник,прокурор, обвинувачений повідомлені, клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали, що надійшли на запит суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження його права перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які направлені проти власності, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке, відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, характер вчиненого, наявність в різних судах м. Києва кримінальних проваджень по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження існування зазначених прокурором ризиків є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належних та допустимих доказів наявності його вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

Посилання захисника на відсутність фактичних доказів, які б свідчили про вплив обвинуваченого на потерпілого, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції надавалась оцінка вказаним обставинам, перевірялись вказані відомості та була винесена ухвала від 13.11.2023 року про застосування відносно потерпілого заходів безпеки відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві".

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено , має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року про продовження йому строку тримання під вартоюОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: