Справа № 522/8597/24
Провадження № 1-«кс»/522/3085/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 25.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, 25.05.2024 року до чергової частини відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 24.05.2024 року о 14:10 год., невстановлена особа, під приводом продажу тримера для гоління, через платформу online-оголошень «shafa.ua», шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами заявника в сумі 400 грн., які останній знаходячись за адресом: АДРЕСА_1 , самостійно перерахував на номер телефону НОМЕР_1 , чим спричинила заявнику матеріальний збиток на вказану суму. (ЄО 5790)

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000114 від 25.05.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, 25.05.2024 року до чергової частини відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 22.05.2024 року о 18:01 год., невстановлена особа, під приводом продажу тримеру для гоління, через платформу online-оголошень «shafa.ua», шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами заявниці в сумі 400 грн., які остання знаходячись за адресом: АДРЕСА_2 , самостійно перерахувала на номер телефону НОМЕР_1 , чим спричинила заявниці матеріальний збиток на вказану суму. (ЄО 5799)

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000115 від 26.05.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, 27.05.2024 до чергової частини відділення поліції №1 Одеського РУП №1 надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 23.05.2024 невстановлена особа, використовуючи мобільний телефон НОМЕР_1 під приводом продажу тримера на сайті «shafa.ua» шляхом обману повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 400 гривень, які остання переказала на вказаний номер телефону як оплату за товар. (ЖЄО № 5864 від 28.05.2024)

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000283 від 28.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 27.05.2024 до чергової частини відділення поліції №1 Одеського РУП №1 надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що 21.05.2024 невстановлена особа, використовуючи мобільний телефон НОМЕР_1 під приводом продажу тримера на сайті «shafa.ua» шляхом обману повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 400 гривень, які останій переказав на вказаний номер телефону як оплату за товар. (ЖЄО № 5865 від 28.05.2024).

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000284 від 28.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В подальшому кримінальне провадження №0000114 від 25.05.2024 було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 190 на ч. 2 ст. 190 КК України та визначено підслідність по вказаному кримінальному провадженню за СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси.

У зв`язку з тим, що є підстави вважати, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетна одна особа, прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях за №0000114 від 25.05.2024, №0000115 від 25.05.2024, №0000283 від 28.05.2024, №0000284 від 28.05.2024 об`єднані в одне провадження та присвоєно номер №0000114.

Під час досудового розслідування було надано доручення сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, щодо встановлення особи причетної до кримінального проступку.

29.05.2024 року до чергової частини відділення поліції сектором кримінальної поліції було подано рапорт, про те, що під час несення служби, за адресою АДРЕСА_3 , було виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується мобільним телефоном із модулем ідентифікації абонента (СІМ-картка) № НОМЕР_1 , який має значення для кримінального провадження як номер телефону на який здійснювались транзакції грошових коштів потерпілим.

На місце події було направлено СОГ, та слідчим за погодженням з процесуальним керівником, прокурором Приморської окружної прокуратури, у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна та з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають значення речових доказів в рамках кримінального провадження було прийнято рішення про проведення невідкладного обшуку ОСОБА_9 , з метою збереження речового доказу.

Під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_3 , який фактично відбувся 29.05.2024 року в період часу з 1848 до 1852 під час якого ОСОБА_8 добровільно видав речі що мають значення для кримінального провадження:

мобільний телефон «Xiomi», сірого кольору, в якому використовується модуль ідентифікації абонента (СІМ-картка) № НОМЕР_1 , який поміщено та опечатано в спеціальний пакет INZ 1024938.

За результатом проведеного обшуку було складено відповідний протокол від 29.05.2024 року.

В подальшому, слідчим було винесено постанову про визнання речовим доказом вилученого під час проведення обшуку мобільного телефону.

У зв`язку з цим, зазначений вище мобільний телефон має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий до суду не з`явились. Прокурор надав заявиу про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого та прокурора.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення . Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотаннястаршого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході обшуку за адресою: біля буд. АДРЕСА_3 , 29.05.2024 року в період часу з 1848 до 1852 а саме, на:

-мобільний телефон «Xiomi», сірого кольору, в якому використовується модуль ідентифікації абонента (СІМ-картка) № НОМЕР_1 , який поміщено та опечатано в спеціальний пакет INZ 1024938.

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційноїскарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: