КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/88/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.10.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з повною середньою освітою, одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України..

Ухвалено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 15 909 грн. 84 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 15 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 - судом відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 ,06.03.2021, приблизно о 19 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, знаходився на сходовому прольоті між другим та третім поверхами четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у нього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок сварки до потерпілого ОСОБА_9 , виник умисел на спричинення умисних тілесних ушкоджень останньому.

Після цього ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи умисел на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , тримаючи в правій руці предмет, схожий на ніж, наніс останньому два удари в область грудної клітини зліва.

Злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_9 спричинено, згідно із висновком експерта №238 від 23.04.2021 року, тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення; рани в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я.

Із судовим рішенням не погоджується як сторона захисту, так і сторона обвинувачення, обвинувачений і прокурор оскаржують його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказує на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції. Подія, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його винуватість - не доведені поза розумним сумнівом.

Вказує, що жоден із свідків не зміг підтвердити обставини кримінального правопорушення, ніхто не був очевидцем ймовірної події.

Більш того, всі обставини ймовірного злочину свідкам відомі саме зі слів лише потерпілого.

Також вказує, що допитані потерпілий та свідок ОСОБА_12 пояснили, що не бачили ножу в його руках (або предмету, схожого на ніж), а лише мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_12 (дружина потерпілого) під час допиту в ході досудового розслідування та при проведенні слідчого експерименту вказувала зовсім інші обставини, ніж під час надання нею показань в суді.

Належно не встановлено локалізацію й механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Те, що тілесні ушкодження нанесені потерпілому саме ним - спростовуються доказами у справі, і цей факт взагалі встановлений лише на неправдивих свідченнях потерплого і його дружини, та на припущеннях.

Крім того, обвинувачений вказує, що сам став об`єктом нападу з боку більш фізично розвиненого, агресивного потерпілого, який до того ж перебував під дією алкоголю. Потерпілий погрожував йому фізичною розправою.

Йому було спричинено тілесних ушкоджень, що підтверджують свідки у справі та виписка з медичної картки.

Додає, що не наносив потерпілому тілесних ушкоджень колючо-ріжучим предметом, і не зміг би цього зробити, адже вилучений у нього предмет не облаштований механізмом відкриття леза, і відкриття його в процесі бійки потребувало б значних зусиль. Вказане підтверджується відповідною експертизою у справі.

Переконаний, що потерпілий інсценував наявність у себе тілесних ушкоджень, під час перебування у приймальному відділенні лікарні потерпілий спочатку взагалі замовчував обставини події. Медична документація не містить опису ранового каналу (травми кримінального походження) у потерпілого, оскільки, на переконання обвинуваченого, її не було взагалі. Потерпілий був помічений у різних частинах міста у період часу з 08.03.2021 по 29.03.2021, і не був схожий на хворого, надані ним квитанції за лікування не містять належних реквізитів.

Прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років. також, просить задовольнити позовну заяву потерпілого в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.

Свої вимоги вмотивовує наступними доводами.

Призначене обвинуваченому покарання - не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, судом фактично покладено в основу свого рішення лише позитивні характеристики особи обвинуваченого, його сімейний стан (одружений, має дитину на утриманні) та висновок пробації. Однак, рішення не мотивоване саме на предмет наявності підстав застосування ст. 75 КК України.

Прокурор не погоджується із застосуванням судом положень ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, також й оскільки приводом для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень є конфлікт між малолітньою дитиною ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , до якого ОСОБА_8 відношення не мав, а тому не можна стверджувати про охорону особистих прав і свобод. Привід спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим - дрібний і не може бути виправданим.

Ініціатором конфлікту є ОСОБА_8 , що, як і його винуватість, доведено доказами у кримінальному провадженні. Однак обвинувачений свою вину не визнав, не розкаявся, перед потерпілим не вибачився, спричинену шкоду відмовився відшкодувати.

Крім того, судом першої інстанції задоволено цивільний позов потерпілого частково, але визначена судом сума відшкодування, з огляду на спричинену кримінальним правопорушенням шкоду, - замала.

Кримінальне правопорушення та спричинені тілесні ушкодження є тяжкими, у разі несвоєчасності надання медичної допомоги, такі тілесні ушкодження можуть призвести до смерті, внаслідок отриманих ножових поранень потерпілий втратив багато крові і вимушено проходив тривале лікування. До того, зазнав фізичного болю та страждань, психологічного стресу.

Провівши судове слідство в обсязі дослідження характеризуючих даних особи обвинуваченого, зокрема, т. 1 аркушів 182-192, вислухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого. заперечили апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора та думку представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши і зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стороною захисту заперечується доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обвинувачений вказує про відсутність достатніх доказів для доведення його винуватості.

Стороною обвинувачення вирок оскаржений в частині призначеного покарання, яке обвинувачення вважає зам`яким, а розмір стягнення у відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди - замалим.

Колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 і кваліфікація їх дій за ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє підтвердження.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

ОСОБА_8 суду першої інстанції пояснив, що 06.03.2021 року приблизно о 17-18 год. його син з іншими дітьми - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 гралися на подвір`ї будинку за місцем проживання. Його син прибіг додому і повідомив, що їх побили дорослі і його другу ОСОБА_15 сильно розбили обличчя камінцем, а його також вдарили, ображали та погрожували. Коли він вийшов на подвір`я, побачив ОСОБА_15 , який сидів на лавочці зі слідами крові та плакав і нічого не міг пояснити. Їх товариш ОСОБА_17 показав на двох інших хлопців зростом 1,65-1,70м, які стояли до нього спиною та сміялись. Коли він звернувся до них з питанням, навіщо ображаєте дітей, вони повернулись і серед них він впізнав ОСОБА_18 , який почав йому грубо відповідати та щось розповідав про парковку. Він порекомендував хлопцю подзвонити батькам, а він, в свою чергу, подзвонив ОСОБА_19 - матері ОСОБА_15 , яка одразу підійшла. Потім приєдналась і мама ОСОБА_18 , яка була агресивно налаштованою та грубо розмовляла з мамою ОСОБА_15 - ОСОБА_19 . Він вирішив нагадати їй про те, що колись врятував життя її сину ОСОБА_18 , проте вона ще більше розлютилася і попередила, що діти не повинні гуляти біля парковки їх автомобіля. Він вирішив поспілкуватись з нею ще раз, але пізніше, коли вона заспокоїться та пішов додому, а ОСОБА_19 забрала ОСОБА_15 . Ввечері, коли він розмовляв з сином, який сильно нервував та плакав з приводу сварки, його дружина в цей час говорила по телефону з ОСОБА_19 . Він пообіцяв сину, що поговорить з батьками ОСОБА_18 .

Приблизно о 20 год. 00 хв. він вийшов в під`їзд і піднявся на 3 поверх, вважаючи, що мати ОСОБА_18 вже заспокоїлась і з нею можна буде продовжити спілкування. Коли постукав у двері, вона йому відчинила. Він стояв на сходинковому майданчику, в правій руці був телефон. Він сказав, що його занепокоїла поведінка їх сина ОСОБА_18 відносно його сина ОСОБА_20 , на що остання відповіла, що її син правильно себе поводить і що вони самостійно між собою розберуться. За її спиною він побачив потерпілого ОСОБА_9 , який закінчивши розмову по телефону, почав на нього кричати, направившись до нього, правою рукою відсунув дружину, а він, в свою чергу, почав спускатись по сходинковому майданчику. Потерпілий ОСОБА_9 вийшов босоніж і почав кричати на нього, нецензурно виражаючись. Йому здалось, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він сказав потерпілому, що діти мають право гуляти на подвір`ї. Потім потерпілий пішов назад до своєї квартири, а дружина останнього сказала йому, щоб він пішов додому, інакше її чоловік його вб`є. Він вирішив піти і не думав, що потерпілий зможе на нього напасти, проте не встиг. Потерпілий ОСОБА_9 несподівано вискочив до нього і наніс йому удари нижче кадика, у потерпілого був предмет чорного кольору з сріблястим вістрям, схожий на ніж кастет. Після першого удару, він одразу отримав другий удар і його розвернуло спиною, далі він отримав удар в спину, в область хребта та лівої нирки. Після цього він спустився нижче, між 2 та 3 поверхами, а потерпілий продовжував його переслідувати та в цей час голосно сміявся, дуже сильно вдарив його лівою ногою в праве стегно. Він побіг нижче, на 2 поверх і знаходячись між 1 та 2 поверхами, дістав брелок із лівої кишені штанів лівою рукою, щоб налякати ОСОБА_9 . У правій руці у нього був телефон та брелок він не розкривав. Коли його наздогнав потерпілий, він притулився спиною до стіни та заплющив очі і прикрив голову, намагався його відштовхнути, проте отримав сильний удар по голові в області скроні праворуч, а він спустився на декілька сходинок нижче. Відкривши очі, побачив, що останній вже за ним не біжить і що у нього з носу йде кров. Чув, як потерпілий погрожував йому. Він почав спускатись ще нижче по сходах. На крики потерпілого прибігла його дружина, він став з правої сторони від нього. Потім він подзвонив у двері, йому відчинила дружина ОСОБА_21 і він зайшов до квартири, повідомив дружині, що на нього напав ОСОБА_9 і що він буде телефонувати в поліцію.

Телефон і брелок, який був закритим, він поклав на стіл, який в подальшому забрали поліцейські, поклавши його в пакет. Вони вирішили з дружиною, що вона відведе сина до батьків. Після того, як дружина з сином вийшли з квартири, він викликав поліцію і вони прийшли до нього десь через хвилину. Він написав заяву до поліції з приводу нападу ОСОБА_9 на нього, в подальшому знімав побої. Після нападу ОСОБА_9 і завдання ним сильного удару по голові, він практично осліп на праве око, що підтверджується довідками. На даний час його син боїться потерпілого ОСОБА_9 та сина останнього - ОСОБА_18 . Після вказаної події потерпілий погрожував його свідкам, особливо дружині та бабусі. У день події поліцейські просили його вийти в під`їзд, щоб зробити фотографії і на місці події він побачив брелок, який лежав на підлозі відчиненим, на його запитання до поліцейських, чому він там лежить, вони відповіли, що така процедура і попросили його вказати на брелок пальцем, аби підтвердити, що він належить йому і він погодився.

Зауважує, що вони з сім`єю бачили потерпілого ОСОБА_9 в різні дати протягом його періоду лікування. Також чув, як в ніч перед операцією з 09.03.2021 року на 10.03.2021 року потерпілий вчинив бійку з охоронником гаражного кооперативу. Також він бачив, як 10.03.2021 року ОСОБА_9 приблизно о 9.30-10.00 спілкувався з ОСОБА_22 на подвір`ї. Також він бачив потерпілого 08.03.2021 року рано вранці позаду будинку, коли гуляв з собакою, той йшов швидко і не виглядав, як хвора людина. Також об 11 год. 50 хв. 7 сек. 10.03.2021 року ОСОБА_9 перебував по АДРЕСА_3 . Підсумовуючи вищенаведене, він сумнівається в проведеній операції потерпілому 10.03.2021 року о 9 год. 45 хв.

Суму, виставлену потерпілим на оплату лікування, вважає підробленою, особливо квитанції на оплату 3200 грн. та 2500 грн. із лікарні нетрадиційної медицини для вагітних жінок, а до позовної заяви долучені квитанції до оплати, а не чеки.

Коли потерпілий ОСОБА_9 вдарив його, з носу потекла кров і потрапила на його куртку. Через деякий час після побиття, він зняв побої. 14.06.2023 року він, його дружина та бабуся знаходились на кухні і бачили та чули розмову ОСОБА_22 та дружини потерпілого - ОСОБА_12 , які стояли у них під вікнами і розмовляли про суд. ОСОБА_22 сказала ОСОБА_12 , що не знає, про що їй казати, на що остання порекомендувала звернутись до чоловіка, щоб той допоміг. Таким чином, вони ввели її в оману і те ж саме зробили зі свідком ОСОБА_23 , яка є подругою потерпілого.

Вважає, що в нього відсутній мотив вчинення злочину, а на його брелоку немає слідів крові.

Зауважує, що ніхто із свідків не бачив, як він наносив потерпілому удари.

Він лише намагався захистити дітей, але ОСОБА_9 напав на нього, застосувавши холодну зброю. Припускає, що можливо, окрім його крові на місці події могла бути якась інша рідина, схожа на кров і він не знає, що відбувалось в під`їзді, коли він зайшов до себе в квартиру. Також припускає, що можливо рана ОСОБА_9 могла бути отримана в іншому місці при інших обставинах, або він сам себе поранив, або навіть її не було і він все сфальсифікував. Особисто він не наносив будь-яких ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 і ніхто із свідків цього не бачив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_8 наводив доводи, аналогічні зазначеним ним в суді першої інстанції, а також і в його апеляційній скарзі, зокрема: свідки не бачили у нього в руках ножу, нічого подібного, окрім мобільного телефону; він ОСОБА_9 не наносив жодних тілесних ушкоджень; показання свідків і самого потерпілого - неправдиві; ОСОБА_9 насправді не отримував заявлених поранень, оскільки у різні періоди часу, коли потерпілий начеб то зазнав оперативного втручання через поранення та проходив лікування, його бачили у різних частинах міста, крім того, обвинувачений вказує, що ОСОБА_9 , здійснюючи на нього напад, розмахував кастетом-ножем, ударяючи себе у боки; він (обвинувачений) сам є жертвою від нападу потерпілого, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження, крім того, потерпілий є фізично більш розвинутим, ніж він, а під час конфлікту - перебував у агресивному стані, а також у стані алкогольного сп`яніння; жодна експертиза з трьох (що проводились без участі потерпілого) належно не підтвердила тяжкість, локалізацію, характер тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Незважаючи на означені пояснення обвинуваченого, його вина у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Як встановлено показаннями потерпілого ОСОБА_9 , наданими ним під час судового слідства суду першої інстанції, він пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 та є сусідом обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ввечері 06.03.2021 року він, переглядаючи футбольний матч, почув стукіт у двері його квартири, на що зреагувала його дружина, вийшовши з квартири. Через декілька хвилин, він, почувши гавкіт собаки, вирішив також вийти з квартири, щоб дізнатися, що відбувається. Вийшовши на сходовий майданчик, він побачив обвинуваченого ОСОБА_24 з телефоном в руках, який спілкувався з його дружиною. Повідомлений про нещодавню подію, під час якої його син влучив камінцем в обличчя товаришу сина ОСОБА_8 , він запитав останнього про мету його візиту, чого він ходить та стукає у двері, на що той відповів, що, імовірно, розмови не вийде, що доведеться викликати поліцію, та, можливо, когось посадять до в`язниці, маючи на увазі самого себе, адже, як виявилося, обвинувачений прийшов на розмову з ножем у кишені. Після цього він попрохав обвинуваченого ОСОБА_8 піти додому, а коли той відмовився, вказавши, що діятиме як сам того забажає, повідомив, що зараз одягнеться та допоможе йому спуститися.

Поки він одягнувся, його дружина просила обвинуваченого піти додому. Одягнувшись та повернувшись на місце події, незважаючи на спроби дружини завадити бійці, він намагався штовхнути обвинуваченого, який у цей момент і наніс йому два удари ножем.

Відчувши внаслідок отриманих поранень гострий біль, та, дізнавшись від дружини, що у ОСОБА_8 був ніж, він побіг за ним, але не наздогнавши, за допомогою сусідки повернувся до квартири.

Свідками конфлікту був його син, який вийшов з квартири і, побачивши поранення, почав плакати, сусіди, що вийшли на майданчик між сходами під`їзду, почувши конфлікт.

Надалі його дружина викликала швидку медичну допомогу. Він підтверджує відповідність характеру тілесних ушкоджень та спосіб їх нанесення, зазначених у висновку судово-медичного експерта, тим, що фактично були спричинені;

Згідно із наданими в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_12 : вона є дружиною потерпілого ОСОБА_9 , з яким вони разом проживають по АДРЕСА_4 ; з обвинуваченим вона раніше була знайома, оскільки останній є її сусідом.

У вихідний день, 06.03.2021, вона зі своїми чоловіком ОСОБА_9 та матір`ю перебували вдома, а її малолітній син ОСОБА_18 знаходився на подвір`ї.

Приблизно о 17 годині 00 хвилин, точного часу вона не пам`ятає, зателефонував син та попросив спуститися на подвір`я, адже стався деякий інцидент. Вийшовши, вона побачила біля під`їзду свого сина, обвинуваченого ОСОБА_8 та його сина, а також заплаканого хлопчика на прізвище ОСОБА_25 зі своєю матір`ю, який товаришував з сином обвинуваченого. У ході розмови свідок ОСОБА_12 дізналася, що її син ОСОБА_18 через те, що вказані хлопці гралися на місці паркування їх автомобіля, жбурнув у них камінням та випадково влучив в обличчя товаришу сина ОСОБА_8 , за що вона разом з сином вибачилася та запропонувала медичну допомогу знайомого лікаря-травматолога. На пропозицію мати хлопчика відмовила та вирішила спокійно поговорити з її сином, у той час як обвинувачений обурювався вказаною ситуацією, наголошуючи на неприпустимості такої поведінки хлопчика. У результаті розмови вона ще раз запропонувала матері постраждалого хлопчика допомогу на випадок погіршення його стану.

Прийшовши додому, вона провела з сином профілактичну бесіду щодо недопущення такої поведінки.

Через деякий час до них прийшов обвинувачений ОСОБА_8 з телефоном, який на прохання матері постраждалого хлопчика хотів показати його фотографії, проте цього так і не зробив. У цей час з квартири вийшов її чоловік ОСОБА_9 , щоб дізнатися, що трапилось. У ході спілкування ОСОБА_8 зазначив, що нормальної розмови, мабуть, не вийде, що комусь із них доведеться викликати поліцію, і ймовірно когось із них заберуть, кілька разів наголосивши, що саме його.

Це здалося їй дивним, адже вона не розуміла, що саме має на увазі обвинувачений.

Так як під час спілкування ОСОБА_8 провокував конфлікт, ОСОБА_9 попросив його піти додому, на що той вказав, що може сам вирішувати, де і коли йому знаходитися, а його діти також можуть гратися, де забажають, не зважаючи на те, де саме останній паркуватиме свій автомобіль. Після цього ОСОБА_9 сказав, що піде одягнеться і потім поговорить з ОСОБА_8 . У той час, як чоловік одягався, вона вмовляла ОСОБА_8 піти додому, бо побоювалася, що станеться бійка і останній може постраждати, адже більш слабкий фізично за її чоловіка. Коли ОСОБА_9 вийшов із квартири, вона намагалася зупинити його, стоячи перед ОСОБА_8 , тримаючи за руки, та не допустити бійки.

У ході сутички вона помітила кров у ділянці ребер чоловіка та на куртці обвинуваченого, зрозумівши, що останній наніс її чоловіку тілесні ушкодження.

На крик вийшла сусідка Тамара, яка допомагала її чоловіку піднятися до квартири. ОСОБА_8 у цей час побіг додому.

Прийшовши до квартири, вона помітила поранення в зоні спини потерпілого, після чого викликала лікаря.

У відповідності до показань свідка ОСОБА_26 , які останній надав суду першої інстанції, він є батьком обвинуваченого ОСОБА_8 .

Приблизно о 20 годині 00 хвилин, 06.03.2021, він заїхав по дорозі з роботи до сина, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де у цей час знаходились працівники поліції.

У ділянці грудної клітини ОСОБА_8 він побачив тілесне ушкодження, яке працівники поліції фотографували та вимірювали лінійкою. Пізніше одному із працівників поліції зателефонували з лікарні та повідомили, що потерпілий на контакт ні з ким не йде, поводиться агресивно та знаходиться у стані сп`яніння. Після цього працівники поліції, закінчивши процесуальні дії, поїхали.

Також володіє інформацією про те, що приблизно 10.03.2021 року потерпілий ОСОБА_9 влаштував у гаражному кооперативі бійку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а 18.03.2021 року він бачив зі своїм товаришем як потерпілий ОСОБА_9 грав у футбол, хоча мав би після такого поранення знаходитися в лікарні.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_22 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, вона проживає по АДРЕСА_5, є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_8 , з яким проживає в одному під`їзді.

Потерпілий ОСОБА_9 є її сусідом поверхом вище.

Оговорювати нікого причин вона не має, живе в квартирі з лютого 2019 року, тому з цими двома сім`ями добре не знайома.

Отже, 06.03.2021 вона була вдома і, почувши крики, вибігла з квартири на сходовий майданчик, побачила дитину в білих шкарпетках, яка стояла на сходах 3 поверху і гукала батька. Потім побачила, як потерпілий ОСОБА_9 підіймався з майданчику між 1 і 2 поверхами, а в нього зі спини плескала кров. Вона запитала, що сталася, на що той відповів, що сусід знизу вдарив його ножем. Вона, намагаючись спинити кров, затиснула рану рукою і повела його до квартири. Далі затиснули рану майкою і потерпілому раптово стало погано. Поки він стояв на її майданчику, накрапала велика калюжа крові. Вона довела його до квартири, їх наздогнала його дружина знизу, вона їй запропонувала завести його до квартири та викликати швидку медичну допомогу, поліцію.

Квартира була відчинена та син ОСОБА_9 забіг назад до квартири перед тим, як вони зайшли туди. Потім вона побачила, як потерпілий почав втрачати свідомість. Хтось покликав медичного працівника, який живе поряд і він почав надавати потерпілому першу медичну допомогу. Потім до них прибігла її сусідка ОСОБА_27 , яка живе навпроти її квартири і принесла з собою марлю, щоб спинити кровотечу.

Після того, як прийшов медичний працівник, вона пішла додому і вийшла знову, коли приїхали поліцейські. Коли всі роз`їхалися, вона почала мити під`їзд з іншими мешканцями будинку - сусідками ОСОБА_28 , ОСОБА_45 і з тещею потерпілого ОСОБА_29 . Кров була посередині майданчику, де вона проживає, на стінах сходового майданчику між 1 та 2 поверхами, між 2 та 3 поверхами також була кров.

Також її залучали понятою для опису ножів.

Вона заперечує твердження обвинуваченого про те, що дружина потерпілого нібито намагалася її схилити до надання певних показань у кримінальному провадженні, оскільки такого не було.

Рана у потерпілого, з якої сочилася кров, була невеликого розміру, з якого боку точно не пам`ятає. Запах алкоголю від потерпілого вона не відчувала.

Їй відомо, що потерпілий деякий час знаходився в реанімаційному відділенні після того, як його забрала бригада екстреної (швидкої) медичної допомоги, та вона побачила його вперше після події приблизно через 4 дні.

Відповідно до наданих під час судового слідства суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_23 , вона проживає за адресою: АДРЕСА_6 з 2016 року, та є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_8 , який проживає на 1 поверсі та потерпілого ОСОБА_9 , котрий проживає поверхом вище.

Приблизно о 18-19 годині 06 березня 2021 року, точного часу не пам`ятає, вона була вдома з донькою, почула крики в під`їзді та вибігла, побачила на майданчику 2 поверху сина потерпілого - ОСОБА_18 - в білих шкарпетках, який стояв на сходах, як підійматись на 3 поверх та голосно звав тата і плакав. Також вона побачила потерпілого ОСОБА_9 , який був весь зі слідами крові та стояв на майданчику біля її дверей, сусідку ОСОБА_30 , яка намагалась надати йому першу медичну допомогу, зупиняючи кров майкою. Дружина потерпілого ОСОБА_31 стояла позаду сина ОСОБА_18 трішки вище, потім вона за чимось побігла і повернулась. Далі вона пішла додому, зателефонувала сусідці ОСОБА_32 і запитала, чи потрібна якась допомога.

Вона бачила кров на її сходовому майданчику, на стінах, а також на сходах нижче, як спускатися з 2-го поверху на 1-ий.

Потерпілий ОСОБА_9 не є її другом, вона перебуває з ним та його дружиною суто в сусідських відносинах і спілкуються вони між собою не дуже часто.

Теща потерпілого прибирала в під`їзді в день після події, яка сталась. Також на сходовому майданчику вона бачила сусідку, яка виносила бинти, - ОСОБА_34 , яка живе поруч з нею. Після події, яка сталась, деякий час вона боялась проходити з дитиною повз квартиру обвинуваченого.

Як встановлено наданими суду першої інстанції свідком ОСОБА_35 показаннями, обвинувачений є її чоловіком, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Приблизно о 17 годині 00 хвилин 06.03.2021, вона повернулась додому з магазину і побачила як її син плаче. На запитання що трапилось, її чоловік і син розповіли, що сусідський ОСОБА_36 розбив лице камінням ОСОБА_15 - другу ОСОБА_20 , а також вдарив її сина, погрожував йому, щоб вони не грали біля садка, де батько паркує машину. Поки обвинувачений заспокоював сина, вона пішла на кухню і вирішила подзвонити ОСОБА_19 - матері ОСОБА_15 , яка їй повідомила, що її син плаче і злякався після сьогоднішньої події.

Обвинувачений ОСОБА_8 сказав, що має намір поговорити з мамою ОСОБА_18 , щоб її син більше не ображав дітей і вийшов з квартири. Приблизно через 5 хвилин чоловік повернувся додому і повідомив, що не вдалося нормально поспілкуватись, тому що потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи в нетверезому стані, напав на нього, погрожував та побив. Вона побачила, що у чоловіка з носа йшла кров і нижче кадика була рана, яка кровоточила та яка на її погляд була нанесена якимось предметом. Він сказав їй, що буде викликати поліцію і вони вирішили, що дитину треба відвести до її батьків. Коли вона повернулася додому, в них вже були працівники поліції і один з поліцейських їй повідомив, що у потерпілого ОСОБА_9 лише подряпина, так сказали лікарі.

Обвинуваченого вона вважає дуже гарним і дбайливим батьком, раніше ні з ким і ніколи не було подібних конфліктних ситуацій. Після вказаної події через три дні потерпілий почав з`являтись вдома, але так, щоб його ніхто не бачив, паркуючи автомобіль в іншому місці. У один із цих днів вона зустріла його біля під`їзду, він йшов зі своїм сином і побачивши її, почав ображати та виражатись в її бік нецензурною лайкою. Їх з обвинуваченим дитина ще декілька місяців боялась і тікала від них, коли бачила.

У день події обвинувачений був одягнений в робочі штани синього кольору, кофту та куртку, яка була не застібнутою. У подальшому її чоловік звертався до сімейного лікаря, невропатолога, окуліста, оскільки після того, як його вдарив потерпілий, з`явились проблеми зі здоров`ям. Її чоловік в день конфлікту також викликав поліцію. Поліцейські, перебуваючи у них вдома, забрали їхні ножі. Також у обвинуваченого в кишені був брелок. Прийшовши додому, ОСОБА_8 одразу після нападу на нього потерпілого ОСОБА_9 , дістав брелок і поклав його на стіл, в руці був телефон. Брелок залізний, невеликого розміру, схожий на складний ніж, він завжди носив його з собою, тому що у зв`язку з тим, що вони торгують взуттям, дуже часто потрібно відкривати коробки. На ньому не було крові, проте поліцейські його забрали, поклавши в пакет. Раніше ніяких конфліктних ситуацій з потерпілим ОСОБА_9 в них не було. Оглянувши матеріали справи (т.1 а.п.19, 20, 23), вона підтверджує, що кровотеча з носу обвинуваченого не була такою, щоб залишити стільки слідів у під`їзді.

У відповідності до показань у суді першої інстанції свідка ОСОБА_37 , обвинувачений є її онуком, вона проживає разом з ним, його дружиною ОСОБА_21 та правнуком ОСОБА_20 по АДРЕСА_1 . Потерпілого ОСОБА_9 вона знає як сусіда, раніше з ним не спілкувалась.

Приблизно о 17 годині 00 хвилин 06.03.2021, знаходячись у квартирі, вона почула шум в під`їзді і коли вийшла, то побачила на сходовому майданчику між 1 та 2 поверхами обвинуваченого та потерпілого, який бив її онука ОСОБА_8 кулаком по голові, виражався в його бік нецензурною лайкою та погрожував, що вб`є його. Вона злякалася та зайшла в квартиру, через хвилину також зайшов обвинувачений, у останнього з носу текла кров, а нижче кадика була рана, яка кровоточила. Син обвинуваченого дуже злякався і почав плакати, тому його мати ОСОБА_21 відвела дитину до бабусі, а через хвилину до них заявилась поліція, їх було десь 10 осіб. Один із поліцейських запевнив її, що не треба хвилюватись, тому що у потерпілого ОСОБА_9 лише легкі подряпини. Через 2 дні вона бачила як ОСОБА_9 приїжджав на своєму автомобілі і не виглядав хворим, а 17.03.2021 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, коли вона виходила з під`їзду, зустріла потерпілого, який навпаки заходив в під`їзд та почав їй словесно погрожувати. Вона може охарактеризувати обвинуваченого ОСОБА_8 лише з позитивної сторони.

Обвинувачений ОСОБА_8 вийшов з квартири, тому що син потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_18 зі своїми друзями гуляв на вулиці і розбив каменем обличчя хлопчику. Її онук хотів вирішити конфлікт за допомогою розмови. Правнук їй потім розповів, що хлопці кидали в них камінням і палками, проте в нього не попали, а влучили в його друга. Обвинувачений в той день був одягнений в темну куртку та штани. Коли обвинувачений вийшов з квартири, його дружина знаходилась вдома;

Відповідно до показань свідка ОСОБА_38 , наданих нею в суді першої інстанції, вона є тещею обвинуваченого ОСОБА_8 , проживає по АДРЕСА_7 , з потерпілим не знайома.

Отже, 06.03.2021 до неї прийшла її донька ОСОБА_35 з онуком, який знаходився у стресовому стані, плакав, та пояснила, що ОСОБА_9 побив ОСОБА_8 . Наступного дня, коли вона привела онука додому, то побачила в ділянці шиї обвинуваченого ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Крім того, 17.03.2021 року та 19.03.2021 року вона бачила потерпілого ОСОБА_9 , який під`їжджав на своєму авто до будинку та дуже енергійно йшов додому, ніби не бажав, щоб його помітили. Обвинуваченого вона може охарактеризувати лише позитивно.

Згідно із наданими під час судового слідства показаннями свідка ОСОБА_13 , вона товаришує з дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 , адже їх діти разом з одного дитсадку, а з потерпілим не знайома.

Вона, 06.03.2021, прийшла з роботи та відвела свого сина ОСОБА_15 на дитячий майданчик, де він під наглядом ОСОБА_8 грався разом з його сином ОСОБА_20 . Через 30 хвилин, приблизно о 17 годині 30 хвилин, зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що її сину влучили каменем в обличчя. Прибувши на місце події, вона дізналася, що вказане скоїв син потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_18 , а через деякий час прийшла і його мати ОСОБА_12

Повернувшись додому з сином, вона зателефонувала дружині обвинуваченого ОСОБА_21 , яка повідомила, що її син наляканий та не може заспокоїтися, у такому ж стані перебував і її син ОСОБА_39 . Після цього, ОСОБА_13 , зробивши фото ушкодження на обличчі ОСОБА_15 , надіслала їх ОСОБА_21 , попросивши, щоб її чоловік ОСОБА_8 показав ці фото ОСОБА_9 , а ОСОБА_12 , в свою чергу, разом зі своїм сином ОСОБА_18 , мали би вибачитися та пояснити хлопчакам, що такого більше не станеться і вони можуть без остраху гратися на подвір`ї.

Наступного дня їй зателефонувала ОСОБА_12 та запропонувала медичну допомогу її сину у зв`язку з отриманим ушкодженням обличчя, а також негативно охарактеризувала родину Кудричів. Від запропонованої допомоги вона відмовилася.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження, у сукупності досліджених судом першої інстанції, та які судом визнані допустимими й належними:

- рапортом, згідно із яким 06.03.2021 року о 19 год. 52 хв. до поліції надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_12 про те, що по АДРЕСА_2 в під`їзді 10 хвилин тому поранено її чоловіка ОСОБА_9 сусідом з першого поверху (квартира наліво), нанесено два ножових поранення в ділянку легень та лопатки, у чоловіка кровотеча (т.1 а.п.13);

- довідкою КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 06.03.2021 року, згідно з якою ОСОБА_9 звертався до приймального відділення КНП «КОЛ КОР» 06.03.2021 року щодо надання медичної допомоги з діагнозом: колото-різана рана грудної клітини зліва (т.1 а.п.14);

- рапортом, відповідно до якого 06.03.2021 року о 20 год. 58 хв. до поліції надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.03.2021 року о 20 год. 57 хв. за адресою: АДРЕСА_8 , як повідомила черговий лікар КОЛ, екстреною медичною допомогою о 20 год. 28 хв. доставлений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з нанесенням йому ножового поранення 06.03.2021 року о 19 год. 40 хв. сусідом за місцем проживання (т.1 а.п.15);

- рапортом працівника поліції про отримання о 19 год. 50 хв. виклику «тяжкі тілесні ушкодження» за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.п.16);

- рапортом слідчого Кропивницького РУП від 06.03.2021 року з приводу виїзду до КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» за фактом доставлення до приймального відділення ОСОБА_9 з діагнозом: колото-різана рана грудної клітини зліва (т.1 а.п.17);

- протоколом огляду місця події від 06.03.2021 року із фототаблицею, під час якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення - приміщення під`їзду АДРЕСА_9 , де виявлено сліди речовини бурого кольору та предмет зовні схожий на ніж складний, та вилучено змиви речовини бурого кольору з підлоги міжповерхового майданчику між 1 та 2 поверхами і предмет схожий на ніж, які оглянуто згідно з протоколом огляду предмету та визнано речовими доказами (т.1 а.п.18-21, 65-68);

- заявою ОСОБА_35 щодо її добровільної згоди на проведення огляду квартири АДРЕСА_10 працівниками поліції (т.1 а.п.22);

- протоколом огляду місця події від 06.03.2021 року із фототаблицею, під час якого оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_10 , де виявлено та вилучено сім предметів схожих на ножі з кімнати - кухні, які оглянуто згідно з протоколом огляду предмету та визнано речовими доказами (т.1 а.п.23-25, 65-68);

- протоколом огляду місця події від 06.03.2021 року із фототаблицею, під час якого оглянуто оглядову кімнату приймального відділення Кіровоградської обласної лікарні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , де, зокрема, виявлено та вилучено футболку чорного кольору, на якій наявний поріз з лівого боку спереду та сліди речовини бурого кольору біля футболки, спортивні штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які оглянуто згідно з протоколом огляду предмету та визнано речовими доказами (т.1 а.п.26-28, 65-68);

- листом головного лікаря КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 12.03.2021 року стосовно знаходження ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії з 06.03.2021 року по 07.03.2021 рік та знаходження на стаціонарному лікуванні в торакальному хірургічному відділенні з 07.03.2021 року станом на дату надання відповіді на запит з діагнозом: колото-різані проникаючі поранення грудної клітини зліва, лівобічний згорнутий гемоторакс (т.1 а.п.30);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03.2021 року, згідно з яким ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_40 , який мешкає по АДРЕСА_1 , який 06.03.2021 року спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран, проникаючих в грудну клітину зліва, що мало місце на міжповерховому майданчику між 2 та 3 поверхами під`їзду №4 вказаного будинку (т.1 а.п.31);

- протоколом проведення слідчого експерименту з додатками (відеозаписом) від 09.04.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , під час якого потерпілий розповів про обставини та деталі вчинення відносно нього обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які відповідають висунутому обвинуваченню та показанням потерпілого у суді (т.1 а.п.36-39);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 18.03.2021 року за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого свідок розповіла про обставини та деталі вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 , які відповідають висунутому обвинуваченню та показанням свідка ОСОБА_12 у суді (т.1 а.п.43-47);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , який 06.03.2021 року біля 19 год. 00 хв., знаходячись на сходовому майданчику 3-го поверху 4 під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , спричинив тілесні ушкодження її чоловікові ОСОБА_9 (т.1 а.п.48-50);

- заявою обвинуваченого ОСОБА_8 про добровільну передачу співробітникам Кропивницького РУП куртки сірого кольору з написом «Schumacher Southpole» зі слідами речовини червоно-бурого кольору (т.1 а.п.62);

- протоколом огляду місця події від 06.03.2021 року із фототаблицею, під час якого оглянуто приміщення службового кабінету АДРЕСА_12 , де виявлено та вилучено куртку «Schumacher Southpole» сірого кольору, на правому рукаві якої були нашарування речовини бурого кольору, яку оглянуто згідно з протоколом огляду предмету та визнано речовим доказом (т.1 а.п.63-64, 65-68);

- заявою-повідомленням ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення, в якій останній просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні (т.1 а.п.71);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2021 року, згідно з яким ОСОБА_8 вказав, що 06.03.2021 року близько 18 год. 30 хв. сусід на ім`я ОСОБА_41 , що проживає по АДРЕСА_4 , вчинив з ним сварку, під час якої наніс йому тілесні ушкодження (т.1 а.п.72);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2021 року з додатками, згідно з якими у КНП «Кіровоградської обласної лікарні КОР» на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2021 року вилучено медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_9 , яку оглянуто згідно з протоколом огляду предмету від 08.04.2021 року та визнано речовим доказом, копію якої долучено до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.п.79-81, 82, 83-97, 98);

- висновком експерта №238 від 23.04.2021 року, згідно з яким на підставі наданої медичної документації у ОСОБА_9 зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу; рани в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії.

У наданій медичній документації не описані кінці ран, наявність чи відсутність осаднень біля країв ран, не вказана глибина раневих каналів, тому конкретно сверджувати про вид травмуючого предмету, не є можливим, однак не виключається можливість утворення даних ушкоджень від дії гострого предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, в ділянці рани у 5-го міжребер`я зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, та ріжучими або колюче-ріжучими властивостями в ділянці рани в 2-му міжребер`ї по задньо-пахвинній лінії, про що свідчать наявність ран, їх лінійна форма, наявність раневого (их) каналу (ів) (рани розмірами 3,5 см та 1,5 см). Дані тілесні ушкодження могли утворитись в 06.03.2021 року та відносяться: тілесне ушкодження у вигляді рани в 5-му міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину з утворенням лівобічного гемотораксу до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент спричинення, згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 п.2.1.3.й.

Тілесне ушкодження у вигляді рани в ділянці 2-го міжребер`я по задньо-пахвинній лінії до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеню тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 п.2.3.3.

Тілесних ушкоджень, які б могли утворитись при падінні з висоти з наданим прискоренням, боротьби, самооборони чи падіння з висоти власного зросту, в медичній документації не описано. Положення потерпілого та нападаючого в момент нанесення (отримання) ушкоджень могло бути самим різноманітним та змінюватись в процесі нанесення (отримання) тілесних ушкоджень. Після нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень він міг чинити будь-які самостійні дії: переміщатись, кричати, звати на допомогу тощо.

Згідно з актом судово-медичного дослідження в крові із вени ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 0,83г/дм3, що відповідно до таблиці відноситься до легкого алкогольного сп`яніння (т.1 а.п.101-102);

- висновком експерта №253/238 від 23.04.2021 року, згідно з яким на підставі наданої медичної документації у ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу; рани в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 , не суперечить механізму, на який вказав потерпілий ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю (т.1 а.п.105-106);

- протоколом отримання експериментальних зразків для дослідження від 09.04.2021 року, відповідно до яких у ОСОБА_8 відібрано зразки крові (т.1 а.п.108);

- висновком експерта №247 від 09.04.2021 року, згідно з яким кров ОСОБА_8 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.п.111-112);

- протоколом отримання експериментальних зразків для дослідження від 09.04.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 відібрано зразки крові (т.1 а.п.114);

- висновком експерта №248 від 09.04.2021 року, згідно з яким кров ОСОБА_9 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.п.117-118);

- висновком експерта №37 від 24.03.2021 року, згідно з яким при судово-медичному дослідженні змивів з ручки (об.№1) та клинка (об.№2) ножа металевого складаного крові не знайдено (т.1 а.п.122-123);

- висновком експерта №249 від 23.04.2021 року, згідно з яким у змиві речовини бурого кольору (об`єкт 1), вилученому при огляді місця події, знайдено кров людини. При визначенні групової належності в цьому об`єкті встановлено групу 0бв. Таким чином, кров в змиві може походити від потерпілого ОСОБА_9 , або (і) обвинуваченого ОСОБА_8 06.03.2021 року (т.1 а.п.127-129);

- висновком спеціаліста №1 від 11.03.2021 року, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця правого стегна, садна передньої поверхні грудної клітки в верхній третині, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом (ми), можуть відповідати строку до 5 діб до огляду, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно з "Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 п.п.2.3.2б; 2.3.5 (т.1 а.п.178-179);

- випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_8 від 06.04.2021 року (т.1 а.п.180);

- висновком експерта №72 від 13.05.2021 року, згідно з яким на трикотажній фуфайці, що належить постраждалому ОСОБА_9 , знайдено два пошкодження, які утворилися в результаті дворазової пошкоджувальної дії плоского колюче-ріжучого предмета клинкового типу з орієнтованою найбільшою шириною зануреної частини 30-34 мм. Пошкодження не придатні для ідентифікації пошкоджувального предмета за груповими ознаками (т.1 а.п.213-221);

- висновками комісійної судово-медичної експертизи №7 від 04.05.2022 року, відповідно до якого згідно з наданою медичною документацією у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, рани (1) в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії, яка (які) проникає (проникають) в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу обсягом 1500 мл.

У наданій медичній документації не описані кінці ран, наявність чи відсутність осаднень біля країв ран, не вказана глибина раневих каналів, тому конкретно говорити про вид травмуючого предмету, не є можливим, однак не виключається можливість утворення даних ушкоджень від дії гострого предмету, який має властивості колюче-ріжучого.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк, вказаний в постанові, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 п.2.1.3.й.

У медичній документації в ушкодженнях не описані морфологічні ознаки, за якими можливо було б судити про індивідуальні ознаки предмету, довжину, ширину, форму, масу та інше. Положення потерпілого в момент отримання тілесних ушкоджень могло бути самим різноманітним та могло змінюватись в процесі отримання тілесних ушкоджень. Судово-медичних даних, за якими можна було б судити про положення особи, що наносила тілесні ушкодження, немає.

При судово-медичному дослідженні зразку крові, взятій при поступленні в лікарню, у ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 0,83г/дмЗ, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить механізму, на який вказує потерпілий в протоколі слідчого експерименту за його участю.

При рентгенологічному дослідженні від 22.03.2021 р. на лівій легені в нижніх відділах були плевральні накладення та плевродіафрагмальні спайки, що є наслідками гемоторакса, який мав місце. Лівобічний гемоторакс утворився як наслідок проникаючого поранення в ліву плевральну порожнину, а не є наслідком оперативного втручання. Діагноз - проникаюче поранення грудної клітки в плевральну порожнину, підтверджується наявністю згортання крові в плевральній порожнині обсягом 1500 мл, а також клінічною картиною крововтрати (падіння артеріального тиску до 90/60 мм.рт.ст., пульс 88 уд. в хвилину при поступленні), (т.2, а.п.143-154).

На підставі досліджених доказів ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а дії обвинуваченого - правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, слід вказати, що вказаним доводам, а також всім обставинам кримінального провадження, судом першої інстанції надано детального аналізу та оцінки, мотиви суду належно і повно зазначені в оскаржуваному вироку суду першої інстанції із посиланням на відповідні норми закону.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що подія, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його винуватість - не доведені доказами у кримінальному провадженні поза розумним сумнівом, свідки не змогли підтвердити обставини кримінального правопорушення, ніхто не був очевидцем ймовірної події, всі обставини ймовірного злочину свідкам відомі саме зі слів лише потерпілого.

Вказані твердження обвинуваченого ОСОБА_8 дійсності не відповідають. Подія, обставини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також вина ОСОБА_8 у його вчиненні підтверджується сукупністю доказів у кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 надали показань щодо обставин події злочину, як вони їм відомі. З показань потерпілого та свідка ОСОБА_12 слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до них з метою розібратись відносно конфліктної ситуації, що сталась між дітьми на подвір`ї, учасниками якої був син обвинуваченого, друг сина обвинуваченого, син потерпілого. При цьому, ОСОБА_8 висловився, що розмови не вийде, ймовірно, прийдеться викликати поліцію, і когось заберуть у поліцію, маючи на увазі та наголосивши, що його. Відповідно, ОСОБА_9 вирішив одягнутись та вийти за обвинуваченим, вийшовши у під`їзд, на сходовому майданчику, у ході продовження конфліктної ситуації та сутички, ОСОБА_8 , не зважаючи на втручання ОСОБА_12 і її намагання розборонити обвинуваченого з потерпілим, спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 колючо-ріжучим предметом, який заздалегідь взяв із собою.

ОСОБА_9 вказав, що, відчувши гострий біль внаслідок поранення, виявивши, що у потерпілого був ніж, намагався наздогнати останнього, але не зміг, після чого за допомогою сусідки повернувся до своєї квартири, а його дружина викликала бригаду швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_12 , в ході конфлікту та сутички на сходовому майдані між потерпілим та обвинуваченим, намагалась розборонити їх, не допустити подальшої бійки, але помітила кров у ділянці ребер ОСОБА_9 Зрозуміла, що ОСОБА_8 його поранив. Тоді ж на крики вибігла сусідка ОСОБА_42 , а ОСОБА_8 втік. Сусідка допомогла ОСОБА_9 піднятись до квартири, а вона, зайшовши до квартири, виявила поранення у потерпілого, після чого викликала лікарів.

Свідок ОСОБА_22 , яка є сусідкою як обвинуваченого, так і потерпілого, проте не має підстав нікого оговорювати в силу відсутності будь-яких відносин із обома сім`ями, вказала, що, почувши крики у під`їзді, вибігла туди, побачила дитину, що стояла на сходах і кликала батька, потім побачила, як сходами здіймається потерпілий ОСОБА_9 , зі спини якого плескала кров (на майданчику залишилось багато крові), на запитання останній відповів, що його вдарив ножем сусід знизу, тож вона допомогла йому підійнятися до його квартири, затиснувши рану рукою, їх наздогнала дружина потерпілого, вони завели потерпілого до квартири, викликали поліцію і бригаду швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_23 зазначила, що є сусідкою обвинуваченого, а також і потерпілого. На крики з під`їзду - вибігла і побачила на сходах сина ОСОБА_9 , який голосно кликав батька, потерпілого ОСОБА_9 у крові та сусідку Тамару, яка намагалась надати потерпілому допомогу.

При цьому, потерпілий та свідки прямо вказують на обвинуваченого як особу, яка спричинила тілесні ушкодження потерпілому.

Слід вказати. що свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 взагалі не підтримували жодних відносин з потерпілим та з обвинуваченим, крім як являлись сусідами останніх, свідки не мали й неприязних відносин до потерпілого або обвинуваченого.

Також, враховується, що потерпілий та свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приведені до присяги.

Показання, які потерпілий та свідки надавали протягом стадій кримінального провадження є сталими за змістом, не суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні. Причин ставити під сумнів показання потерпілого та свідків не віднайдено.

Твердження обвинуваченого про те, що свідки не є очевидцями події кримінального правопорушення, а обставини їм відомі, начеб то лише зі слів потерпілого, - зважаючи на сукупність інших доказів, не спростовують доведеності вини обвинуваченого, не надають жодних фактичних даних про непричетність ОСОБА_8 до спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Свідки надали суду показання так, як вони сприймали обставини та у тій мірі, наскільки їм було відомо про обставини події.

Дані показання не суперечать показанням потерпілого, іншим доказам та встановленим через письмові докази фактам.

До того ж, відсутність безпосередніх очевидців самого моменту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому - обумовлена малолюдним місцем злочину (під`їзд багатоквартирного будинку), також, навіть за присутності свідка ОСОБА_12 , зважаючи на спричинення тілесних ушкоджень в ході сутички між потерпілим та обвинуваченим на сходовому майдані та сходах під`їзду, при тому, що свідок намагалась розборонити їх, об`єктивно допустимо, що у ході цих подій свідок ОСОБА_12 не побачила безпосереднього моменту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 .

Однак, свідок саме у ході цієї сутички між обвинуваченим та потерпілим побачила, що ОСОБА_9 поранено і у нього йде кров.

Інші свідки (сусіди) також вказали, що одразу після сутички із обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілий був поранений, у крові піднімався до своєї квартири.

При цьому, зауважується, що ОСОБА_8 , який, фактично спровокував конфлікт, прийшовши до потерпілого ОСОБА_9 , мав із собою відповідний предмет із колючо-ріжучими властивостями для спричинення тілесних ушкоджень.

Показання вказаних осіб повністю узгоджуються із медичною документацією потерпілого ОСОБА_9 , висновками судових медичних експертів, встановленою слідовою картиною під час огляду місця події, де виявлено велику кількість слідів крові.

Також, свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтвердили, будучи допитаними судом першої інстанції, відсутність будь-якого примусу або тиску на них з метою надання певних показань.

Свідок ОСОБА_26 , свідок ОСОБА_35 , свідок ОСОБА_43 , свідок ОСОБА_38 є близькими родичами та членами сім`ї обвинуваченого ОСОБА_8 Очевидцями події не були.

Свідок ОСОБА_26 (батько обвинуваченого) з приводу обставин події нічого не повідомив, вказав, що бачив тілесні ушкодження у обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_35 (дружина обвинуваченого) вказала, що ОСОБА_8 пішов поговорити із сусідом ( ОСОБА_9 ) з приводу з приводу конфлікту дітей на подвір`ї, але повернувшись через 5 хвилин, сказав, що поговорити нормально не вдалось, ОСОБА_9 напав на нього. У її чоловіка ( ОСОБА_8 ) були наявні тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_44 (баба обвинуваченого), вийшовши на шум у під`їзді, побачила сутичку і бійку між обвинуваченим та потерпілим; вказала, що ОСОБА_8 мав тілесні ушкодження, з носу текла кров.

Свідок ОСОБА_38 (теща обвинуваченого) з приводу події та обставин кримінального правопорушення інформацією не володіє. Зі слів свідка ОСОБА_35 знає, що ОСОБА_9 побив ОСОБА_8 , а у останнього бачила тілесне ушкодження на шиї.

Тобто, показання вказаних свідків не спростовують події кримінального правопорушення та встановлених обставин, за яких ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 у ході сутички спричинено тілесних ушкоджень колючо-ріжучим предметом; показання не містять фактів, які б свідчили про протилежне.

Показання вказаних свідків з приводу того, що саме обвинуваченому було спричинено тілесних ушкоджень, а потерпілий у подальшому був ними помічений енергійним, активним та не схожим на людину із тілесними ушкодженнями, а також позитивні характеристики особи обвинуваченого з боку цих свідків - передбачувані, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 є членом родини та близькою людиною свідкам.

Обвинувачений вказує в апеляційній скарзі, що свідок ОСОБА_12 (дружина потерпілого) під час допиту в ході досудового розслідування та при проведенні слідчого експерименту вказувала зовсім інші обставини, ніж під час надання нею показань в суді.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Свідок ОСОБА_12 допитана судом першої інстанції, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, приведена до присяги. Свідком надані послідовні показання щодо фактів та обставин кримінального правопорушення у межах даного кримінального провадження, як їй відомо і як вона їх сприймала особисто, які не суперечать іншим доказам у справі. Підстави піддавати сумніву їх правдивість - не виявлені.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказує в апеляційній скарзі та промові у дебатах в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що він не наносив потерпілому тілесних ушкоджень колючо-ріжучим предметом, цей факт взагалі встановлений лише на неправдивих свідченнях потерпілого і його дружини, та на припущеннях належно не встановлено локалізацію й механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Вказані доводи є безпідставними,

Щодо правдивості показань потерпілого та свідків - йшлося вище.

Щодо тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_9 , їх локалізації, характеру механізму спричинення.

Висновком експерта №238 від 23.04.2021 року, на підставі наданої медичної документації у ОСОБА_9 зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу; рани в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії. не виключається можливість утворення даних ушкоджень від дії гострого предмету, який володів колюче-ріжучими властивостями, в ділянці рани у 5-го міжребер`я зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, та ріжучими або колюче-ріжучими властивостями в ділянці рани в 2-му міжребер`ї по задньо-пахвинній лінії, до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент спричинення.

Висновком експерта №253/238 від 23.04.2021 року, згідно з яким на підставі наданої медичної документації у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу; рани в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії. Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 , не суперечить механізму, на який вказав потерпілий ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю. Не виключається можливість утворення даних ушкоджень від дії гострого предмету, який має властивості колюче-ріжучого. Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк, вказаний в постанові, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення,

Висновками комісійної судово-медичної експертизи №7 від 04.05.2022 року, згідно з наданою медичною документацією, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: рани (1) у 5-міжребер`ї зліва по передньо-пахвинній лінії, рани (1) в ділянці лівої лопатки на рівні 2-міжребер`я по задньо-пахвинній лінії, яка (які) проникає (проникають) в плевральну порожнину, з утворенням лівобічного гемотораксу обсягом 1500 мл. Положення потерпілого в момент отримання тілесних ушкоджень могло бути самим різноманітним та могло змінюватись в процесі отримання тілесних ушкоджень. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить механізму, на який вказує потерпілий в протоколі слідчого експерименту за його участю.

При рентгенологічному дослідженні від 22.03.2021 р. на лівій легені в нижніх відділах були плевральні накладення та плевродіафрагмальні спайки, що є наслідками гемоторакса, який мав місце.

Лівобічний гемоторакс утворився як наслідок проникаючого поранення в ліву плевральну порожнину, а не є наслідком оперативного втручання.

Діагноз - проникаюче поранення грудної клітки в плевральну порожнину, підтверджується наявністю згортання крові в плевральній порожнині обсягом 1500 мл, а також клінічною картиною крововтрати (падіння артеріального тиску до 90/60 мм.рт.ст., пульс 88 уд. в хвилину при поступленні),

Висновком експерта №72 від 13.05.2021 року встановлено, на трикотажній фуфайці, що належить постраждалому ОСОБА_9 , знайдено два пошкодження, які утворилися в результаті дворазової пошкоджувальної дії плоского колюче-ріжучого предмета клинкового типу з орієнтованою найбільшою шириною зануреної частини 30-34 мм.

Тобто, експертним шляхом встановлені тяжкість спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, місце їх розташування, характер їх нанесення, характеризуючі властивості предмета, яким спричинено тілесні ушкодження, положення потерпілого під час отримання тілесних ушкоджень, а також наслідки такого проникаючого поранення для потерпілого.

Обвинувачений переконаний і вказував як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження, що потерпілий ОСОБА_9 інсценував наявність у себе тілесних ушкоджень, під час перебування у приймальному відділенні лікарні потерпілий спочатку замовчував обставини події, а медична документація не містить опису ранового каналу у потерпілого, оскільки поранення не було взагалі.

Вказані твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , які до речі, стали предметом оцінювання й суду першої інстанції, сприймаються колегією суддів критично, оскільки не доведені доказово та фактично, а носять характер припущення, тим більше наявна у матеріалах кримінального провадження медична документація потерпілого ОСОБА_9 та висновки експертів свідчать про протилежне.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, після події кримінального правопорушення до ОСОБА_9 викликано не тільки бригаду швидкої допомоги, а й поліцію. Відповідно, потерпілий не чинив спроб замовчувати подію кримінального правопорушення, тим більше, об`єктивних підстав до того не віднайдено. Отже, потерпілий ОСОБА_9 одразу після події звернувся за медичною допомогою, повідомив про обставини події, а тому у сукупності з результатами огляду місця події, показаннями свідків, медичною документацією, висновками експертів, що їх наведено вище, - вказані обставини безсумнівно спростовують твердження обвинуваченого про те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження за інших обставин, ніж їх встановлено, або взагалі їх не отримував, або ж, за версією обвинуваченого, наніс їх собі самостійно, розмахуючи ножем-кастетом та ударяючи собі по боках (як зазначає обвинувачений ОСОБА_8 у промові у дебатах в судовому засідання суду апеляційної інстанції).

Обвинувачений вказує, що потерпілий був помічений у різних частинах міста у період часу з 08.03.2021 по 29.03.2021, і не був схожий на хворого, проходження ним лікування та оперативне втручання є сумнівним.

Вказане є також припущенням обвинуваченого ОСОБА_8 Швидкість одужання особи, проходження нею реабілітаційного періоду, настання можливості пересуватись після лікування, - є факторами суб`єктивними щодо кожної особи, залежно від функціоналу її організму; такі висновки мають здійснюватись виключно лікарем та лікувальною установою щодо кожного пацієнту.

До того ж, можливість пересування потерпілого ОСОБА_9 під час лікування через декілька днів після події, можливе перебування його у різних частинах міста, не спростовують встановлених обставин злочину і не виключають факту спричинення обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому,

Посилання обвинуваченого з приводу того, що він сам став об`єктом нападу з боку більш фізично розвиненого, агресивного потерпілого, який до того ж перебував під дією алкоголю, погрожував йому фізичною розправою, йому було спричинено тілесних ушкоджень, що підтверджують свідки у справі та виписка з медичної картки, оцінені колегією суддів так.

Дійсно, висновком спеціаліста №1 від 11.03.2021 року у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця правого стегна, садна передньої поверхні грудної клітки в верхній третині, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом (ми), можуть відповідати строку до 5 діб до огляду, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а при судово-медичному дослідженні зразку крові, взятій при поступленні в лікарню, у ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 0,83г/дмЗ, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Однак, слід вказати, що у будь-якому випадку виявлені у обвинуваченого тілесні ушкодження - не є співвідносними із спричиненими обвинуваченим потерпілому тілесними ушкодженнями. Крім того, обвинуваченим ОСОБА_8 під час сутички свідомо і умисно застосовано предмет із колючо-ріжучими властивостями.

Стадія легкого алкогольного сп`яніння, виявлена у потерпілого ОСОБА_9 - не є виправданням дій обвинуваченого.

Отже доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження не знайшли і спростовуються вказаним.

Прокурор у кримінальному провадженні вважає зам`яким призначене судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, безпідставним застосування ст. 75 КК України та замалим розмір стягненої шкоди за цивільним позовом.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора частково слушними.

Щодо вирішення питання цивільного позову, колегія суддів вважає, що у цій частині вимоги апеляційної скарги прокурора - задоволенню не підлягають, оскільки судом, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, із урахуванням положень ст. ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, правильно вирішено питання цивільного позову.

Вимоги, вказані в цивільному позові потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого 15 909 грн. 84 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, пов`язаної із необхідністю проходження потерпілим лікування і придбання ліків внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, підтверджуються долученими до позову копіями платіжних документів, які стосуються саме лікування потерпілого.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховано те, що потерпілому ОСОБА_9 , дійсно, спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, заподіянні йому тяжких тілесних ушкоджень, порушенні звичайного ритму його життя, переживанні потерпілим душевних хвилювань та вимушеного отримання тривалий час лікування та вживання ліків.

Проте, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_9 , із врахуванням принципів розумності і виваженості, справедливим та доведеним наданими доказами, з огляду на всі істотні обставини справи, є часткове задоволення позовних вимог потерпілого, а тому необхідним і достатнім є стягнення з обвинуваченого у відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 15 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно із ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, як те зазначається в оскаржуваному вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, при цьому застосував положення ст. 75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Дана міра покарання є достатньою та необхідною для виправлення й перевиховання обвинуваченого.

Між тим, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції відносно можливості застосування ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції під час призначення покарання недостатньою мірою взято до уваги та оцінено всіх обставин, передбачених ст. 65 КК України, а також положень ст. 50 КК України.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Встановлено наступне.

ОСОБА_8 безробітний, одружений, має на утриманні малолітнього сина, по місцю проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, не судимий.

У кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції визнано наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 малолітньої дитини. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Разом із тим, ОСОБА_8 вчинено тяжкий умисний злочин. Судом першої інстанції не достатньо враховано, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення спрямоване проти вищих соціальних цінностей, як життя, здоров`я особи. Вчинене кримінальне правопорушення потягло тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого.

Крім того, слід зважати на те, що ОСОБА_8 , використовуючи малозначний привід, об`єктивно ініціював початок і розвиток конфлікту із потерпілим, не припинив його, а навпаки, з підстав дрібного приводу, у дійсності не пов`язаного із справжнім захистом порушених охоронюваних законом прав та інтересів, спричинив потерпілому предметом із колючо-ріжучими властивостями двох проникаючих поранень (випадковість спричинення яких виключається їх кількістю).

Внаслідок спричинення потерпілому ОСОБА_9 вказаних тілесних ушкоджень, які є тяжкими, небезпечними для життя у момент їх заподіяння (тобто, могли призвести до смерті потерпілого), потерпілий зазнав значної крововтрати, оперативного втручання, має на лівій легені плевральні накладення та спайки, що є наслідками перенесеного гемоторакса, у зв`язку із проникаючим пораненням в ліву плевральну порожнину.

Слід також зауважити, що, спричинивши потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 повернувся до себе додому, долею потерпілого не цікавився.

У подальшому ОСОБА_8 наполягав на винуватості потерпілого ОСОБА_9 , вказуючи про те, що останній ініціював бійку, сам себе поранив, або взагалі імітував наявність поранень, фальсифікував медичну документацію, оскільки насправді такої тяжкості поранень не зазнав, мав при собі ніж (кастет), яким розмахував, а тому спричинив сам собі поранення.

Ці ж твердження ОСОБА_8 висловлював і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Відтак, вину обвинувачений не визнав, навіть не зважаючи на достатність доказів того, жаль з приводу вчиненого не висловив, спричинену кримінальним правопорушенням шкоду добровільно не відшкодував.

Вказане, хоч і є правом і процесуальною позицією обвинуваченого, але означена поведінка обвинуваченого безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та надалі, відповідно, не тільки характеризує негативно особу обвинуваченого, а й з урахуванням диспозиції ст. 75 КК України, з урахуванням сукупно тяжкості вчиненого злочину, особи винного та інших обставини справи, - не дає достатніх підстав для застосування цієї норми закону (ст. 75 КК України) щодо обвинуваченого.

Згідно з висновком органу пробації встановлено, ОСОБА_8 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки для суспільства та для окремих осіб, проблемні питання особистості обвинуваченого та його життєдіяльності, на які повинні бути спрямовані заходи впливу, полягають у активізації поведінки у плані позитивних змін у житті, недопущення у подальшому вчинення нового злочину, виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк можливе, за умови здійснення соціально-виховних заходів, які необхідні для засвоєння конструктивних методів ведення діалогу і вирішення конфліктів без застосування насильницьких дій та навичок саморегуляції власної поведінки обвинуваченого.

Підсумовуючи зазначені вище обставини й вказані вище фактори у їх сукупності, зважаючи на наведені вище положення закону, Постанов Пленуму, практики ЄСПЛ, застосування положень ст. 75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання не є правильним, доцільним та ефективним в аспекті превенції вчинення як обвинуваченим ОСОБА_8 , так і іншими особами кримінальних правопорушень, звільнення останнього від реального відбування покарання, за встановлених обставин, не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання, не стане запорукою перевиховання обвинуваченого та у цілому негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримуватися норм закону.

Відтак, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання за встановленим обвинуваченням, прийшов до обґрунтованого висновку щодо міри покарання, проте висновок суду про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та застосування положень ст. 75 КК України є неправильним, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з постановленням нового вироку та призначенням ОСОБА_8 покарання з реальним його відбуванням.

При цьому вимоги прокурора про призначення обвинуваченому більшого за розміром покарання у виді позбавлення волі - на строк шість років, - не визнається колегією суддів доцільним та скільки-небудь дієвим при виправленні та перевихованні обвинуваченого, порівняно із призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк п`ять років із реальним відбуванням.

З огляду на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання, ухвалення нового вироку стосовно обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 420, 421, 424 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2023 стосовно ОСОБА_8 - скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2023 - залишити без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_8 у порядку виконання даного судового рішення.

Вирок Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку Кропивницького апеляційного суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4