Справа № 495/2045/24
№ провадження 1-кс/495/721/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

За участю: представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 27.02.2024 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000018 від 27.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

15 березня 2024 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 справа № 495/2045/24 за клопотанням слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000018 від 27.02.2024 року накладено арешт на автомобіль марки BA3 210700-20, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який знаходиться у приватній власності ОСОБА_8 .

Під час розгляду клопотання слідчого в суді ОСОБА_5 та його захисник були відсутні та з цієї причини не могли надати покази суду та заперечувати проти клопотання слідчого.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000018, було надано доручення співробітникам відділу внутрішньої та власної безпеки по 25 прикордонному загону ГВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ДПСУ на виконання якого було отримано інформацію про те, що до вказаних діянь причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого у користуванні знаходиться автомобіль марки ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 за допомогою якого останній здійснює переправу осіб через державний кордон України.

В подальшому в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 26.02.2024, перебуваючи в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області до нього звернувся раніше не відомий йому громадянин, який назвався ОСОБА_10 , який висловив прохання до нього, як до військовослужбовця ДПСУ, посприяти йому у незаконному переправленні одного громадянина України призовного віку поза встановленими пунктами пропуску на ділянці державного кордону, яка перебуває під його охороною. За вказані дії той запропонував останньому неправомірну вигоду в сумі від 500 до 700 доларів США.

12 березня 2024 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на автомобілі ВАЗ НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , прибули на місце зустрічі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на заздалегідь визначену ділянку місцевості в с. Стара Царичанка, Білгород-Дністровський район, Одеська область за географічними координатами 46,304925, 29.864283, де ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, в якості неправомірної вигоди за сприяння незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_12 .

В період часу з 12:44 год. до 12:56 год. на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_6 , було проведено обшук автомобіля марки ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який находиться у приватній власності ОСОБА_5 , після проведення якого, автомобіль було вилучено та транспортовано на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів в АДРЕСА_1 .

Між тим, з матеріалів клопотання слідчого про арешт автомобілю марки ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 на який накладено арешт не вбачається, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту саме цього автомобілю.

Враховуючи зазначення, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, зважаючи, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, представник власника майна просив відмовити у задоволенні клопотання.

Позиції сторін.

В судове засідання представник власника майна з`явився, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засідання просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що досудове розслідування триває.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000018 надано належним заявником.

Як вбачається з наданих матеріалів, 27.02.2024 року Білгород-Дністровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону на підставі повідомлення ВВБ по 25 прикордонному загону ГВВБ «Південь» зареєстровано кримінальне провадження за №0000018 від 27.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України, діючи за попередньою змовою групою осіб, має намір організувати переправлення особи через державний кордон України шляхом усунення перешкод.

Цього ж дня, на підставі повідомлення ВВБ по 25 прикордонному загону ГВВБ «Південь» зареєстровано кримінальне провадження за №0000019 від 27.02.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В подальшому 27.02.2024 року було винесено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування кримінальних проваджень №0000018 від 27.02.2024 року за ч. 2 ст. 332 КК України та №0000019 від 27.02.2024 року за ч. 3 ст. 369 КК України в одне провадження та присвоєно спільний номер № НОМЕР_4 .

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000018, було надано доручення співробітникам відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_5 прикордонному загону ГВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ДПСУ на виконання якого було отримано інформацію про те, що до вказаних діянь причетний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого у користуванні знаходиться автомобіль марки ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 за допомогою якого останній здійснює переправу осіб через державний кордон України.

В подальшому в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 26.02.2024 перебуваючи в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області до нього звернувся раніше не відомий йому громадянин, який назвався ОСОБА_10 , який висловив прохання до нього, як до військовослужбовця ДПСУ, посприяти йому у незаконному переправленні одного громадянина України призовного віку поза встановленими пунктами пропуску на ділянці державного кордону, яка перебуває під моєю охороною. За вказані дії той запропонував йому неправомірну вигоду в сумі від 500 до 700 доларів США.

12 березня 2024 року, приблизно о 11 годині 00 хвилині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на автомобілі ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , прибули на місце зустрічі з ОСОБА_9 , а саме на заздалегідь визначену ділянку місцевості в с. Стара Царичанка, Білгород-Дністровський район, Одеська область з географічними координатами: 46,304925, 29.864283, де ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості неправомірної вигоди за сприяння незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_11 .

В період часу з 12:44 год. до 12:56 год. на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_6 , було проведено обшук автомобіль марки ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 , після проведення якого, автомобіль було вилучено та транспортовано на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів в АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , автомобіль марки ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 , який після проведення обшуку було вилучено та транспортовано на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів в м. Арциз - визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді від 15.03.2024 по справі 495/2045/24, провадження 1-кс/495/557/2024 клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про накладення арешту на майно задоволено та накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 , який після проведення обшуку було вилучено та транспортовано на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів в м. Арциз.

Метою накладення арешту було визначено забезпечення збереженості речового доказу та проведення експертного дослідження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, необхідність у подальшому застосуванні арешту майна у вигляді заборони користування - відпала.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 727/2878/19, № 14-516цс19 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування. Представник власника майна вказує на те, що відпала необхідність у застосуванні заходу в частині заборони користування майном, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ,який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення власнику (законному володільцю) або уповноваженій ним особі.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи висновки проведеного криміналістичного дослідження, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині скасування заборони користування майном. Разом з тим, необхідність заборони відчуження авто і надалі обґрунтовується потребою у збереженні речового доказу. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 27.02.2024 - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2024 по справі № 495/2045/24 (провадження 1-кс/495/557/2024) в частині заборони користування автомобілем марки ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 .

У задоволенні клопотання в частині скасування заборони відчуження автомобіля марки ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1