справа № 208/2589/24
№ провадження 1-кс/208/654/24
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000443 від 04.04.2024 за ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бєлєбєй, Р. Башкортостан, громадянин України, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.07.1990 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.142 ч.1 (ред. 1960р.) КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 09.12.1994 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст.222 КК України (ред. 1960р.) до 1 року позбавлення волі;

- 21.04.1997 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч за ч.2 ст.106 КК України до 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 20 %;

- 26.03.1999 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст.142, ч.1 ст.145, ст.42 КК України (ред. 1960р.) до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 25.03.2011 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.186 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.03.1999, до відбуття 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вирок переглянуто 15.02.2016, зараховано в рахунок відбування покарання час перебування під вартою з 14.05.2010 до 11.07.2011, звільненому 23.02.2016 по відбуттю строку покарання;

- 10.02.2017 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у сумі 1275 грн.;

- 06.04.2017 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у сумі 850 грн., на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 10.02.2017 визнано остаточне покарання у вигляді штрафу у сумі 1700 грн., вирок не виконано,

- 25.05.2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного даним вироком, повністю приєднано не відбуте ОСОБА_6 покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.04.2017 року у виді штрафу в розмірі 1700 грн. і остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 1700 грн. На підставі ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. призначений до виконання самостійно. Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 05.04.2018 по день набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченому ч.5 ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувався з дати попереднього ув`язнення - 05 квітня 2018 року. Вирок набрав законної сили 25.06.2020 року;

- 05.04.2022 року звільнився з Софіївської ВК Дніпропетровської області (№ 45);

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000443 від 04.04.2024 за ч. 1 ст. 115 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості визначення застави.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2024, приблизно

о 17.00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 перебував у кв. АДРЕСА_2 , де також перебував раніше знайомий йому ОСОБА_7 , який мешкав у вказаній квартирі.

Під час перебування у вказаному місці та у зазначений час між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , тобто на умисне вбивство останнього.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , знаходячись 04.04.2024 приблизно о 17.05 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), у кв. АДРЕСА_2 , тримаючи в руці невстановлений розслідуванням предмет, схожий на ніж, який мав при собі, перебуваючи навпроти ОСОБА_7 , та знаходячись обличчям до нього, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару предметом, схожим на ніж, у місце розташування життєво важливих органів людини можливо позбавити її життя, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, застосовуючи достатню м`язову силу, наніс ОСОБА_7 вказаним предметом один удар в область грудної клітки праворуч.

Реалізувавши свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , тобто на умисне вбивство останнього, ОСОБА_6 , утримуючи при собі невстановлений розслідуванням предмет, схожий на ніж, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , згідно акту про смерть № 639к, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді гострої крововтрати, відкритої рани передньої стінки грудної клітки, які викликали смерть ОСОБА_7 , що настала 04.04.2024 за вищевказаною адресою.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється

в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

05 квітня 2024 року про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України було повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бєлєбєй, Р. Башкортостан, громадянин України, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий;

Повідомлення про підозру останнього повністю обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, оглядом трупу за адресою: АДРЕСА_3 , вилученими речовими доказами, показаннями свідків, лікарським свідоцтвом № 639к від 05.04.2024, іншими слідчими діями.

З метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням якого прокурор зазначив, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколами огляду трупу, місця події, прийняття заяви повідомлення про виявлення трупу, протоколами допиту свідків, протоколами впізнання особи за фотознімками. Тяжкість скоєного кримінального правопорушення в якому він підозрюється, яке віднесено до особливо тяжкого злочину. Що своєю соціальною поведінкою ОСОБА_6 після звільнення з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість, знов вчинив дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, в якому він обґрунтовано підозрюється. Зазначене свідчить, що належних висновків для себе підозрюваний не зробив, на шлях виправлення не став. Проживає із своєю матір`ю, проти якої вчиняє домашнє насилля, а також знайомий зі свідками події, на яких може чинити тиск. Також, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, офіційного джерела доходів, неодноразово притягувався за скоєння адміністративних правопорушень, а тому може вчинити кримінальне правопорушення. У своїй сукупності, зібрані докази на стадії досудового розслідування обґрунтовують пред`явлену підозру ОСОБА_6 у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що підтверджує заявлені ризики визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як реальні. А тому інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, заявленим за клопотанням і забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що він не причетний до скоєного, та не згоден з клопотанням. Пояснень не надав, пославшись на ст. 63 Конституції України.

Захисник зазначив, що саме по собі тяжкість кримінального правопорушення в якому тільки підозрюється ОСОБА_6 , не створює обґрунтованості заявлених ризиків, крім того підозрюваний має місце проживання. Ризики не обґрунтовані, не зазначено на кого саме може чинити тиск підозрюваний, та не підтверджено можливість ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду. А тому відсутні підстави для обрання самого найтяжчого запобіжного заходу і вважає що саме домашній арешт, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 05.04.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000443 від 04.04.2024 за ч. 1 ст. 115 КК України, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 1 ст.115 КК України.

Також, згідно до протоколу затримання в порядку ст.. 208 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано 04.04.2024 року о 19.30 годині.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: витягу з ЄРДР від 04.04.2024 року яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами свідків, протоколами огляду місця події та трупу від 04.04.2024 року, протоколами впізнання особи за фотознімками, актом про смерть ОСОБА_7 № 639-к, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.04.2024 року, постановою про визнання речовими доказами, та іншими доказами які за своєю сукупності обґрунтовують заявлену підозру.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, який раніше судимий, має не зняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість, не має сталих соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, неодноразово, в період після звільнення у квітні 2022 року і по час розгляду клопотання, притягався також до адміністративної відповідальності, має негативну характеристику за місцем мешкання.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 1 ст. 115 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та згідно до ст.. 12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину.

Посилання сторони захисту на не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, крім того, за місцем проживання підозрюваного також проживає і свідок мати підозрюваного, що виключає можливість перебування підозрюваного на заявленому запобіжному заході за місцем реєстрації, а іншого місця проживання особа не має.

Крім того, будь-якої особи яка б взяла на себе зазначені зобов`язання, які необхідно покласти на таку особу, по забезпеченню життєвих потреб підозрюваного на час перебування його на домашньому арешту, стороною захисту не заявлено, що також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо), за іншою адресою крім місця його реєстрації.

Крім того, як вбачається, останній є особою який не вперше вчиняє кримінальне правопорушення, маючи не зняту та не погашену судимість у передбаченому законом порядку, та будучи раніше притягнутий до кримінальної та адміністративної відповідальності, висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став.

Також враховується що свідками в межах даного клопотання є також сусіди та особи знайомі підозрюваному, що також підтверджує ризик можливого його впливу на останніх, та виключити його у разі перебування на іншому запобіжному заході підозрюваного, не є можливим.

Крім того, як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має постійного місця роботи, притягнутий неодноразово до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насилля по відношенню до своєї матері, іншого житла окрім місця проживання із матір`ю підозрюваний не має, що свідчить про те, що останній перебуваючи на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, може залишити межі міста та області та вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, так як жодна особа не заявила про своє бажання взяти на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті, а перебування на домашньому арешті за місцем проживання матері яка є свідком в межах кримінального провадження, та відносно якої останній вчиняв правопорушення віднесені до домашнього насилля, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, та не нівелює заявлені ризики.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 1 ст. 115 КК України, як особливо тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу розмір застави не визначати.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, як підозрюваного в межах кримінального провадження № 0000443 від 04.04.2024 за ч. 1 ст. 115 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з дати та часу його затримання, в порядку ст.. 208 КПК України, а саме з 04.04.2024 року о 19.30 годині, і строком по 01.06.2024 року, включно.

Не визначати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави.

У клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1