УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/3427/24

Провадження № 1-кс/712/1581/24

17 березня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси внесене в кримінальному провадженні № 0000893, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 року клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Черкаського РУП Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під № 0000893 від 15.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснює Черкаська окружна прокуратура.

У ході досудового розслідування, у зв`язку із наявністю достатніх доказів 16.03.2024 повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, громадянину України, українцю, неодруженому, із середньою освітою, непрацюючому, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у інше житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.03.2024 більш точного часу в ході досудового розслідування не вдалося встановити, маючи умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому неодноразово продовжений, зокрема Указом Президента України за №49/2024 від 05.02.2024, з 14.02.2024 строком на 90 діб, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, проник до приміщення недобудови по АДРЕСА_2 , звідки таємно, викрав майно, а саме:

- сумку коричневого кольору, вартістю 600,00 грн, що належить потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- перфоратор марки «Dexter Power», вартістю 2000,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- болгарку марки «Dnipro M» моделі «Gl-125S» вартістю 1400,00 грн. та шуруповерт в кейсі марки «Metabo Power Maxx BS», вартістю 2000,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Таким чином потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 600,00 грн.

Таким чином потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2000,00 грн.

Таким чином потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3400,00 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 15.03.2024 у період часу із 07:12 год. по 07:29 год., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому неодноразово продовжений, зокрема Указом Президента України за №49/2024 від 05.02.2024, з 14.02.2024 строком на 90 діб, шляхом використання незаконно здобутої платіжної банківської (пластикової) картки № НОМЕР_1 , яку попередньо привласнив, викрав кошти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом зняття готівкових коштів в банкоматах, а саме:

- 15.03.2024 о 07:12 год. зняття готівки в сумі 8319,86 грн. в банкоматі, м. Черкаси, вул. Гоголя, 221;

- 15.03.2024 о 07:13 год. зняття готівки в сумі 8320, 00 грн. в банкоматі, м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 221;

- 15.03.2024 о 07:18 год. зняття готівки в сумі 4162, 00 грн. в банкоматі «ATM NCR5887 UGB 130/23», м. Черкаси;

- 15.03.2024 о 07:21 год. зняття готівки в сумі 1872, 00 грн. в банкоматі «ATM NCR5887 UGB 130/23», м. Черкаси та здійснивши оплату товарів, а саме Енергетичний напій Non Stop, об`ємом 0,25 л. вартістю 54,00 грн. та Батончик шоколадний Twix, вартістю 34,00 грн. на суму 88,00 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальних збитків на загальну суму 22 761,86 грн.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, на даний час обґрунтовується наступними доказами: протоколом огляду місця події; показами потерпілих; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину; протоколом огляду предмета; протоколом огляду; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду: У зв`язку з тим, що санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення та відбування покарання. є ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, разом з цим ОСОБА_5 , хоча і проживає в м. Черкаси, але наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, не виявлена, тому в разі не обрання йому запобіжного заходу останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: оскільки на цей час місцезнаходження викраденого майна не встановлено, ОСОБА_5 може вчинити дії спрямовані на його приховання та знищення; 3)незаконний впливати на свідків які вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, з метою змусити їх до зміни чи відмови від показань; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу намагатиметься уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим зручним та можливим для нього способом.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 будучи не ізольованим від суспільства, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Існують ризики введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, перешкоджання з`явленню свідків, потерпілих, примушування їх до відмови від давання показань для уникнення покарання за злочин, у скоєнні якого підозрюється.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід взяття під варту забезпечить у подальшому виконання останнім процесуальних рішень та унеможливить продовжувати ухилятися від органів слідства та суду, а також продовжувати вчиняти злочин, у якому він підозрюється або вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Оцінюючи в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, а також припинити вчинення злочину у якому він підозрюється, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що є достатні підстави вважати, що на даний час є необхідним застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 40 мінімальних прожиткових мінімумів.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задоволити, вказували, що наведені ними ризики доводять неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу.

Захисник просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки вказані у клопотанні ризики можуть бути забезпечені менш суворим запобіжним заходом. Зазначав, що підозрюваний після події не вчиняв дій щодо переховування від слідства, добровільно надав дозвіл на проведення огляду квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої він являється, вину в інкримінованому злочині визнає повністю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідка, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 від 15.03.2024; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 15.03.2024; протоколом огляду предметі від 15.03.2024; заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 від 15.03.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.03.2024; заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 15.03ю2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.03.2024; протоколом огляду предмету від 15.03.2024; постановою про визнання речовими доказами від 15.03.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.03.2024; протоколом огляду від 15.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколами пред`явлення речей для впізнання від 15.03.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.03.2024.

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Також слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальнеправопорушення.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків, потерпілих шляхом підбурювання, вмовляння, залякування.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Крім того, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, навний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Інші ризики слідчим та прокурором не підтверджені та ґрунтуються тільки на припущеннях.

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу. Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Белевитський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції. Також, застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину проти статевої свободи особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

При обранні конкретного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Отже, таку презумпцію має спростувати в судовому засіданні слідчий та прокурор, надаючи відповідні докази.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про те, що таку презумпцію не спростовано, а наведені ризики може бути мінімізовано іншим менш суворим запобіжним заходом.

Враховуючи особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, вину у скоєних злочинах визнає повністю, суд дійшов висновку про можливість досягнення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не залишати житло та не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

До вказаного висновку суд доходить з урахуванням того, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, разом з тим, цілодобовий домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом порівняно з тримання під вартою та в сукупності з вищевказаними процесуальними обов`язками на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Керуючись вимогами ст. ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання: АДРЕСА_1 на 60 діб, тобто по 13 травня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання;

- Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- Утриматися від спілкування зі свідками кримінального правопорушення;

В період воєнного стану на території України, дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному після її оголошення та направити начальнику ГУНП в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата проголошення повного тексту ухвали 19 березня 2024 року