В И Р О К

іменем України

Справа № 210/3103/24

Провадження № 1-кп/210/545/24

03 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 07.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зеленодольська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, одружений, має на отриманні двох малолітніх дітей, не працює, раніше несудимий, зареєстрований АДРЕСА_1 , прож.

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 07.05.2024 року приблизно об 11 год. 30 хв. знаходився в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебувала потерпіла ОСОБА_4 ,під час спілкування з якою у ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_3 , стоячи на відстані витягнутої руки, обличчям до ОСОБА_4 , долонею правої руки наніс удар по лівому плечу потерпілої.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , стоячи обличчям до спини потерпілої, наніс ще один правою рукою по в область лівого плеча потерпілої ззаду, від чого остання вдарилась об одвірок.

В результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_4 спричинене тілесне ушкодження у вигляді синця лівого плеча, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурор ОСОБА_5 посилається на те, що оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні за його відсутності, а тому прокурор клопотав про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності адвоката ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.

На підставі ст. 66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, згідно з положеннями ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України (з урахуванням статті 5 КК України щодо зворотної сили закону, що пом`якшує покарання), за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, суд вважає можливим призначити покарання у вигляді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст. 374, 381-382, 424, 473, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Речові докази, які зберігаються в матеріалах справи зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід у даному провадженні обрано не було.

Матеріали кримінального провадження № 0000199 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 210/3103/24 провадження №1-кп/210/545/24.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1