Справа № 714/416/24
Провадження № 1-кп/714/66/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2024 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Герца Чернівецької області угоди про визнання винуватості по кримінальному провадженню за № 0000603 від 01.02.2024 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених : ОСОБА_3

ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_6

заставодавця: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27 травня 2024 року за ч.2 ст.332 КК України.

Як вбачається із мотивувальної частини даної угоди, що ОСОБА_3 , про те, що він обвинувачується у вчинені кримінальному правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України - тобто у незаконному переправлені осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив за наступних обставин: що відповідно до Указу Президента України В.Зеленського № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Указу Президента України В.Зеленського № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, та діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

У січні-лютому 2024 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, невстановлені органом досудового розслідування особи, організували незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску двох громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні були передати невстановленій органом досудового розслідування особі кошти в сумі 5000 доларів США та 4000 євро відповідно, які мали бути сплачені після вдалого перетину останніми кордону, після переправлення через державний кордон України.

01 лютого 2024 року ОСОБА_3 , діючи у групі за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на прохання невстановленої органом досудового розслідування особи, мали сприяти у незаконному переправлення через державний кордон України громадян України призовного віку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

А саме, 01 лютого 2024 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на автомобілі марки «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , у м.Чернівці по вулиці Комунальників зустрілися з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який приїхав у вказане місце за попередньою домовленістю, посадили його до салону вказаного автомобіля та направилися до магазину «АТБ», який розташований у с. Остриця Чернівецького району Чернівецької області. Там вказані особи зустрілися з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який приїхав у зазначене місце за попередньою домовленістю, також посадили його до салону вказаного автомобіля та поїхали у бік українсько-румунського кордону з метою незаконного перетину вищезазначених осіб через державний кордон України в Румунію. Перебуваючи у контрольованому прикордонному районі, на виїзді з м. Герца Чернівецького району Чернівецької області , вказані особи натрапили на блок-пост, виставлений ДПС України. Де, не виконуючи вимоги прикордонників про зупинку, прорвалися через нього, після чого були затримані працівниками ДПС України в ході переслідування у с. Тернавка Чернівецького району Чернівецької області . Зазначеними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснили усі дії, які вважали необхідними і достатніми для доведення даного злочину до кінця.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто у незаконному переправлені осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

27 травня 2024 року між прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме визнання ним вини, надання правдивих та вичерпних показів, що викривають його вину, щире каяття, готовність нести покарання за вчинене; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження.

ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю злочину, ініціював перерахування грошових коштів, внесених в якості застави на потреби ЗСУ, критично оцінює свою протиправну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання винуватості і готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, надав правдиві та вичерпні покази, що викривають його вину, має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем свого проживання.

В результаті скоєння кримінального правопорушення його діями не спричинено матеріальної шкоди фізичним і юридичним особам та охоронюваним законом державним інтересам.

При цьому, ОСОБА_3 просив передати заставу в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. в дохід держави на потреби ЗСУ для цілей оборони України, шляхом перерахування на спеціальний рахунок Національного банку України призначення: допомога ЗСУ.

Зазначенні обставини, на думку сторін, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.332 КК України та узгодили покарання останньому, за наявності пом`якшуючих обставин, а саме визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, щирого каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, та з урахуванням тяжкості злочину (зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином), особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (ч.3 ст.424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди, пояснивши, що при її укладенні були дотримані всі права обвинуваченого та відсутність тиску під час її укладання.

Заставодавець ОСОБА_7 просила частину заставу в розмірі 100 000 грн., перераховану за ОСОБА_3 перерахувати на потреби Збройних сил України, іншу суму в розмірі 133 600 грн. повернути їй.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, обвинуваченого та захисника, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.332 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року) є тяжким злочином і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 27 травня 2024 року між останнім та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000603 від 01.02.2024року і узгоджену сторонами міру покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Отже, дана міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, з рахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, перерахування коштів в сумі 100 000 грн. на потреби Збройних сил України, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують порання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

В той же час, сукупність вищенаведених обставин, а також усвідомлення ОСОБА_3 наслідків вчиненого злочину, піддавання його негативній оцінці, на переконання суду, свідчить про бажання стати на шлях виправлення, що в свою чергу, істотно знижує ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_3 у зв`язку з чим суд приходить до висновку, про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.332 ч.2, 75, 76 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Судові витрати по справі відсутні.

ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави, змінити на особисте зобов`язання.

Як вбачається із мотивувальної частини даної угоди, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчинені кримінальному правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України - тобто у незаконному переправлені осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив за наступних обставин:що відповідно до Указу Президента України В.Зеленського № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Указу Президента України В.Зеленського №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, та діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

У січні-лютому 2024 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, невстановлені органом досудового розслідування особи, організували незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску двох громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні були передати невстановленій органом досудового розслідування особі кошти в сумі 5000 доларів США та 4000 євро відповідно, які мали бути сплачені після вдалого перетину останніми кордону, після переправлення через державний кордон України.

01 лютого 2024 року ОСОБА_4 , діючи у групі за попередньою змовою з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на прохання невстановленої органом досудового розслідування особи, мали сприяти у незаконному переправленні через державний кордон України громадян України призовного віку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

А саме, 01 лютого 2024 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , на автомобілі марки «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , у м.Чернівці по вулиці Комунальників зустрілися з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який приїхав у вказане місце за попередньою домовленістю, посадили його до салону вказаного автомобіля та направилися до магазину «АТБ», який розташований у с.Остриця Чернівецького району Чернівецької області . Там вказані особи зустрілися з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який приїхав у зазначене місце за попередньою домовленістю, також посадили його до салону вказаного автомобіля та поїхали у бік українсько-румунського кордону з метою незаконного перетину вищезазначених осіб через державний кордон України в Румунію. Перебуваючи у контрольованому прикордонному районі, на виїзді з м.Герца Чернівецького району Чернівецької області , вказані особи натрапили на блок-пост, виставлений ДПС України, де, не виконуючи вимоги прикордонників про зупинку, прорвалися через нього, після чого були затримані працівниками ДПС України в ході переслідування у с.Тернавка Чернівецького району Чернівецької області . Зазначеними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 здійснили усі дії, які вважали необхідними і достатніми для доведення даного злочину до кінця.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, тобто у незаконному переправлені осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

27 травня 2024 року між прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме визнання ним вини, надання правдивих та вичерпних показів, що викривають його вину, щире каяття, готовність нести покарання за вчинене; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю злочину, ініціював перерахування грошових коштів, внесених в якості застави на потреби ЗСУ, критично оцінює свою протиправну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання винуватості і готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, надав правдиві та вичерпні покази, що викривають його вину, має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем свого проживання.

В результаті скоєння кримінального правопорушення його діями не спричинено матеріальної шкоди фізичним і юридичним особам та охоронюваним законом державним інтересам.

При цьому, ОСОБА_4 просив передати заставу в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. в дохід держави на потреби ЗСУ для цілей оборони України, шляхом перерахування на спеціальний рахунок Національного банку України призначення: допомога ЗСУ.

Зазначенні обставини, на думку сторін, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.332 КК України та узгодили покарання останньому, за наявності пом`якшуючих обставин, а саме визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, щирого каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, та з урахуванням тяжкості злочину (зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином), особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (ч.3 ст.424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди, пояснивши, що при її укладенні були дотримані всі права обвинуваченого та відсутність тиску під час її укладання.

Заставодавець ОСОБА_7 просила частину заставу в розмірі 100 000 грн., перераховану за ОСОБА_4 перерахувати на потреби Збройних сил України, іншу суму в розмірі 133 600 грн. повернути їй.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, обвинуваченого та захисника, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.332 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року) є тяжким злочином і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 27 травня 2024 року між останнім та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000603 від 01.02.2024року і узгоджену сторонами міру покарання за ч.2 ст.332 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Отже, дана міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, з рахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, перерахування коштів в сумі 100 000 грн. на потреби Збройних сил України, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують порання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

В той же час, сукупність вищенаведених обставин, а також усвідомлення ОСОБА_4 наслідків вчиненого злочину, піддавання його негативній оцінці, на переконання суду, свідчить про бажання стати на шлях виправлення, що в свою чергу, істотно знижує ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_4 у зв`язку з чим суд приходить до висновку, про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбаченихст.76 КК України.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.332 ч.2, 75, 76 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Судові витрати по справі відсутні.

ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, змінити на особисте зобов`язання.

Питання про речові докази у справі суд визнає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст.100 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 314, 368, 370, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 травня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави, змінити на особисте зобов`язання.

Грошові кошти, внесені ОСОБА_7 в якості застави за ОСОБА_3 відповідно до квитанції № 18 від 05.02.2024 року на рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області на підставі ухвали слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2024 року, в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. - перерахувати Національному банку України (МФО 300001, Рахунок № UA0992708, Код , Отримувач: Національний банк України, Призначення платежу:допомога ЗСУ), 133 600 (сто тридцять три тисячі шістсот) грн. - повернути ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 травня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, змінити на особисте зобов`язання.

Грошові кошти, внесені ОСОБА_7 в якості застави за ОСОБА_4 відповідно до квитанції № 0.0..2 від 05.02.2024 року на рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області на підставі ухвали слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2024 року, в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. - перерахувати Національному банку України (МФО 300001, Рахунок № НОМЕР_2 , Код , Отримувач: Національний банк України, Призначення платежу:допомога ЗСУ), 133 600 (сто тридцять три тисячі шістсот) грн. - повернути ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів у АДРЕСА_2 - повернути власнику ОСОБА_10 або фактичному володільцю ОСОБА_4 .

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон «Редмі Ноут 11», ІМЕІ НОМЕР_3 , у чохлі та сім-картою НОМЕР_4 , який зберігається в камері речових доказів ВП № 4 (м.Герца) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути ОСОБА_4 .

Обмеження права оскарження даного вироку обвинуваченим визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: