Справа № 484/859/24
Провадження № 1-КП/484/193/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелені кошари Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , паспорт ID 008788508, виданий 17.02.2023 року органом 8027, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у відсутність потерплих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 згідно заяв, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався і діяв станом на січень 2024 року.

Так, 11 січня 2024 року ОСОБА_5 разом зі своєю родичкою ОСОБА_7 приїхали в гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_3 . Того ж дня у вечірній час в квартирі ОСОБА_6 під час сумісного розпивання алкогольних напоїв у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна з квартири.

Виконуючи задумане, користуючись тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли відпочивати у сусідню кімнату та за його протиправними діями ніхто не спостерігає і не може чинити перешкод, ОСОБА_5 з метою викрадення чужого майна оглянув кімнату, в якій перебував з дозволу власника. На дерев`яній полиці з-під телевізора ОСОБА_5 побачив наручний механічний годинник марки «Roamer» сірого кольору, який вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може завадити його злочинній діяльності, ОСОБА_5 в період дії воєнного стану в Україні, з дерев`яної полиці з-під телевізора таємно викрав бувший у використанні наручний механічний годинник ОСОБА_6 марки «Roamer» сірого кольору вартістю 2 650 грн., спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 11.01.2024 року у вечірній час ОСОБА_5 разом зі своєю родичкою ОСОБА_7 перебували у гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_3 , де сумісно розпивали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли відпочивати у сусідню кімнату. В цей же час ОСОБА_5 вирішив повторно вчинити злочин та викрасти мобільний телефон ОСОБА_7 марки «ZTE Blade A7 2019 2/32 GB, який вона залишила на полиці біля телевізора у кімнаті, де вони розпивали спиртні напої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може завадити його злочинній діяльності, ОСОБА_5 в період дії воєнного стану в Україні, повторно, з дерев`яної полиці біля телевізора таємно викрав бувший у користуванні мобільний телефон ОСОБА_7 марки «ZTE Blade A7 2019 2/32 GB вартістю 1 938 грн., спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілій на вищевказану суму, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 12.01.2024 року ОСОБА_5 разом зі своєю родичкою ОСОБА_7 знову приїхали в гості до свого знайомого ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , де разом з останнім вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли відпочивати у сусідню кімнату. Користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не чинить перешкод його протиправним діям, ОСОБА_5 вирішив повторно вчинити крадіжку майна з квартири ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може завадити його злочинній діяльності, ОСОБА_5 в період дії воєнного стану в Україні, повторно, з дерев`яної тумбочки у кімнаті, де вони разом вживали алкогольні напої, таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Honor 20» чорного кольору вартістю 4 400 грн., завдавши своїми діями ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 4 400 грн., після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 12.01.2024 року у вечірній час ОСОБА_5 разом зі своєю родичкою ОСОБА_7 перебували в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , де сумісно розпивали алкогольні напої, після чого ОСОБА_5 таємно викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Honor 20» у чохлі-книжечці. Оглядаючи викрадений мобільний телефон, ОСОБА_5 помітив у кишені чохла банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , яку ОСОБА_6 використовував для отримання пенсійних виплат.

В цей же час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документу - банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_6 , з метою зняття з неї готівки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та маючи мету незаконного збагачення за рахунок викрадення коштів із банківського рахунку потерпілого, доступ до якого здійснюється за допомогою банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 таємно викрав офіційний документ - банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Також, 12.01.2024 року у вечірній час ОСОБА_5 разом зі своєю родичкою ОСОБА_7 перебували у гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_3 , де сумісно розпивали алкогольні напої. Того ж вечора ОСОБА_5 таємно викрав у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Honor 20» та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 і мав намір залишити місце злочину. Біля вхідних дверей у коридорі квартири він побачив куртку ОСОБА_6 і вирішив перевірити її кишені з метою виявлення майна, яке можна викрасти. В одній з кишень куртки ОСОБА_5 виявив важливий особистий документ - посвідку на постійне місце проживання на ім`я ОСОБА_6 і вирішив її викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 викрав зазначений документ.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

Крім того, 12.01.2024 року ОСОБА_5 разом зі своєю родичкою ОСОБА_7 знову приїхали в гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_3 , де разом з останнім вони вживали алкогольні напої, після чого о 01.00 годині 13.01.2024 року, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли відпочивати у сусідню кімнату, ОСОБА_5 користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не чинить перешкоди його протиправним діям, вирішив повторно вчинити крадіжку будь-якого цінного майна з квартири ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може завадити його злочинній діяльності, ОСОБА_5 , діючи повторно, у період дії воєнного стану в Україні, зайшов до кімнати, в якій відпочивав ОСОБА_6 і переконавшись, що останній спить, підняв зі стільця його брюки і таємно викрав з їх кишені грошові кошти в сумі 4 000 грн., завдавши своїми діями матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Також, 20 січня 2024 року, близько 12.00 години у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на повторне викрадення чужого майна. Достовірно знаючи, що на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить його родичці ОСОБА_7 , ніхто не проживає, ОСОБА_5 вирішив викрасти звідти будь-яке цінне майно.

Виконуючи задумане, у той же час ОСОБА_5 через дірку у паркані незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 - ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , підійшов до вхідних дверей будинку і шляхом вільного відкриття вхідних дверей без будь яких допоміжних засобів проник всередину будинку, де в одній із кімнат виявив дров`яну піч для опалення будинку, на якій знаходилась чавунна плита з кільцями розміром 70х41 см. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може завадити його злочинній діяльності, ОСОБА_5 таємно, повторно, у період дії воєнного стану в Україні таємно викрав з будинку майно ОСОБА_7 - бувшу у вжитку чавунну плиту пічного опалення з кільцями розміром 70х41 см, вартістю 810 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 залишив територію домоволодіння та розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорював і пояснив, що дійсно на початку січня 2024 року зі своєю сестрою ОСОБА_7 приїхали в гості до її знайомого ОСОБА_6 , де розпивали алкоголь. Він був дуже п`яний і коли ті заснули, він викрав годинник ОСОБА_6 і телефон сестри, вийшов з будинку, здав їх в ломбард, гроші програв. Потім повернувся додому до ОСОБА_6 . Наступного дня вони всі разом продовжували розпивати алкоголь. Коли за ним ніхто не спостерігав, він викрав мобільний телефон ОСОБА_6 і здав його в ломбард. Під чохлом телефону була банківська картка і документи, він їх викинув.

Коли його викрила поліція, у всьому зізнався, розказав, куди дів майно. У скоєному розкаявся.

Потерпілі в судове засідання не явилися, надали заяви, в яких просили розглянути справу в їх відсутність і повідомили, що претензій до ОСОБА_5 не мають. З таких заяв вбачається, що потерпілі фактичні обставини обвинувачення не оспорюють, матеріальна шкода їм не відшкодована.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорює, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами: довідкою ломбарду, в який ОСОБА_5 здав майно; висновками товарознавчих експертиз щодо вартості такого майна.

Оцінивши у сукупності досліджені докази; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні усіх інкримінованих кримінальних правопорушень знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за всіма епізодами обвинувачення, зокрема, за першим епізодом таємного викрадення майна - за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за наступними епізодами таємного викрадення чужого майна - за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; а також за ч.1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч.3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

При цьому суд врахував, що згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Водночас сукупність положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вказують, що документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - платіжні банківські картки.

У зв`язку з викладеним, встановлено, що платіжна банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , яку ОСОБА_6 використовував для отримання пенсійних виплат, є офіційним документом.

Відповідно до положень ст. 357 КК України до інших важливих особистих документів відносять документи, що виконують функції паспорта для окремих категорій громадян, а також документи, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів.

За таких обставин посвідка на постійне місце проживання на ім`я ОСОБА_6 є іншим важливим особистим документом.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, три з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, а два - кримінальними проступками, а також данні про особу винного, яка повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, не відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки потерпілий ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент вчинення кримінальних правопорушень досяг пенсійного віку, що було очевидним для обвинуваченого.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції частин статей, за якими він обвинувачується, у виді позбавлення та обмеження волі. Остаточне покарання слід визначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворими та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілому за належністю. Цивільні позови не заявлені. Судові витрати відсутні.

ОСОБА_5 не затримувався в наданому кримінальному провадженні. Оскільки він не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати щодо нього запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 184 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 357 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.3 ст. 357 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворими остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: