У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 376, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що наказом Генерального прокурора України від 29 січня 2013 року № 75к його призначено на посаду прокурора Чорнобаївського району Черкаської області, на якій він працював до 17 березня 2014 року, маючи спеціальний класний чин старшого радника юстиції.

Обіймаючи посаду прокурора Чорнобаївського району Черкаської області, ОСОБА_4 прийняв Присягу працівника прокуратури, відповідно до якої, вступаючи на службу в прокуратуру, він присвячує свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягає неухильно додержуватись Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури, а також усвідомлює, що порушення Присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України прокурором є Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники, помічники, прокурори областей, прокурори міст і районів, районів у містах, міжрайонні та спеціалізовані прокурори, їх перші заступники, заступники прокурорів, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не може покладатися виконання функцій, не передбачених Конституцією України і цим Законом.

Статтею 8 вказаного Закону визначено, що законні вимоги прокурора є обов`язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Ухилення від виконання законних вимог прокурора тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Крім того, статтею 32 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII передбачено, що письмові вказівки прокурора, його заступника органам, що проводять оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, які надаються відповідно до положень Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінального процесуального кодексу України є обов`язковими для цих органів.

Згідно зі статтею 30 зазначеного Закону прокурор вживає заходів до того, щоб органи, які здійснюють досудове розслідування:

1) додержували передбачений законом порядку початку та проведення досудового розслідування діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, закриття кримінального провадження, а також додержували строки здійснення досудового розслідування та тримання осіб під вартою;

2) не допускали порушення законності під час проведення досудового розслідування.

Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів органами, що здійснюють досудове розслідування, визначаються кримінальним процесуальним законодавством.

Здійснюючи свої повноваження відповідно до статті 36 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор ОСОБА_4 був самостійний у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до розподілу обов`язків, затвердженого наказом прокурора Чорнобаївського району «Про розподіл обов`язків між прокурорськими працівниками прокуратури Чорнобаївського району» від 21 листопада 2013 року № 54, на прокурора цього району ОСОБА_4 покладено, зокрема, такі обов`язки:

- загальне керівництво діяльністю прокуратури, удосконалення організації роботи і контролю виконання;

- координація діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності та корупції, організація проведення координаційних та міжвідомчих нарад;

- організація нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням слідчими органів, які проводять досудове розслідування;

- нагляд за дотриманням законів в ІТТ Чорнобаївського РВ УМВС України в Черкаській області;

- організація належного ведення первинного обліку роботи, звітності та Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснення ефективного нагляду за обліком кримінальних правопорушень та достовірністю даних звітності правоохоронних органів;

- робота з добору, розстановки, професійної підготовки і виховання кадрів;

- профілактично-виховна робота з особовим складом прокуратури.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XII органи прокуратури та органи внутрішніх справ України належать до правоохоронних органів, а працівники органів прокуратури та органів внутрішніх справ України до працівників правоохоронних органів.

Відповідно до частини 3 статті 18 Кримінального кодексу України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно з пунктом 2 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364, посади яких згідно із статтею 25 Закону України «Про державну службу» віднесені до третьої, четвертої, п`ятої та шостої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників органів державної влади та управління, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Таким чином, перелік службових обов`язків та повноважень ОСОБА_4 свідчить про те, що під час перебування на посаді прокурора Чорнобаївського району Черкаської області він був представником влади, що мав право пред`являти вимоги та приймати рішення, які є обов`язковими для виконання, тобто відповідно до частини 3 статті 18 та примітки 2 до статті 368 Кримінального кодексу України був службовою особою, що займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів, і наділений спеціальними повноваженнями у кримінальному провадженні.

В порушення вимог законодавства України та покладених на нього обов`язків, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду прокурора Чорнобаївського району Черкаської області та користуючись владними повноваженнями, вчинив умисні дії, що дають підстави для повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднання громадян, а також проти правосуддя, за таких обставин.

В Україні право громадян на свободу мирних зібрань гарантується та захищене державою, яка зобов`язана забезпечити його ефективну реалізацію.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Зокрема, Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також Перший протокол та протоколи за №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції.

Відповідно до статті 11 вказаної Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, також визнається право на мирні збори.

Згідно з положеннями цієї статті користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Статтею 39 Конституції України передбачено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно до статті 15 Конституції України суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Конституційні права і свободи людини і громадянина відповідно до положень статті 64 Конституції України не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правовий порядок в Україні, як визначено статтею 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність, а частиною 4 статті 41 Кримінального кодексу України визначено, що особа, що виконала явно злочинний наказ або розпорядження, за діяння, вчинені з метою виконання такого наказу або розпорядження, підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.

Пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII встановлено, що органи прокуратури України здійснюють свої повноваження на підставі додержання Конституції України та чинних на території республіки законів, незалежно від будь-яких органів державної влади, посадових осіб, а також рішень громадських об`єднань чи їх органів.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що втручання органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових осіб, засобів масової інформації, громадсько-політичних організацій (рухів) та їх представників у діяльність прокуратури по нагляду за додержанням законів або по розслідуванню діянь, що містять ознаки злочину, забороняється. Вплив у будь-якій формі на працівника прокуратури з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися прийняття неправомірного рішення тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Звернення представників влади, інших посадових осіб до прокурора з приводу конкретних справ і матеріалів, що знаходяться у провадженні прокуратури, не можуть містити будь-яких вказівок або вимог щодо результатів їх вирішення.

Згідно зі статтею 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом (підпункт «а» пункту 1 цієї статті); законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (підпункт «c» пункту 1 цієї статті).

Кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього (пункт 2 цієї статті).

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання (пункт 3 цієї статті).

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Частиною 2 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Працівник міліції згідно положень статті 20 зазначеного Закону є представником державного органу виконавчої влади. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції. Ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов`язків, не передбачених чинним законодавством. Втручання в діяльність міліції тягне за собою відповідальність за законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина.

Прокурор відповідно до статті 29 цього Закону здійснює нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, забезпечує охорону прав і законних інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, запобігає незаконному притягненню особи до кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 17 Кримінального процесуального кодексу України визначено презумпцію невинуватості, яка полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до частини 1 статті 12 зазначеного Кодексу під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження слідчий суддя, прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, статтею 39 цього Кодексу встановлено, що керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування, з цією метою він уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадках їх допущення слідчим, здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (частина 5 статті 40 Кодексу).

Відповідно до частини 2 статті 36 Кримінального процесуального кодексу України прокурор уповноважений погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання.

Частиною 2 статті 131 вказаного Кодексу передбачено, зокрема, такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як затримання особи (пункт 8) та запобіжні заходи (пункт 9).

Згідно з частиною 3 статті 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Найбільш суворим запобіжним заходом відповідно до статті 176 Кримінального процесуального кодексу України є тримання під вартою, а частиною 2 цієї статті передбачено, що тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 4 статті 176 цього Кодексу визначено, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Як передбачено частиною 1 статті 177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів,

які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених

Кримінальним процесуальним кодексом України (частина 2 статті 177 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 194 указаного Кодексу визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 1 статті 208 зазначеного Кодексу уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 276 Кримінального процесуального кодексу України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статті 277 Кримінального процесуального кодексу України повідомлення про підозру має містити такі відомості: стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Статтею 278 цього Кодексу визначено, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після 24 годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Відповідно до частини 2 статті 36 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, встановлених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно зі статтею 37 цього Кодексу прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Наказом Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» від 19 грудня 2012 року № 4гн на процесуальних керівників у кримінальному провадженні покладено обов`язок забезпечити швидке, всебічне, повне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень, обов`язкову участь прокурорів процесуальних керівників досудового розслідування в їх судовому розгляді (у визначених законом випадках), поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Керівникам органів прокуратури усіх рівнів наказано за наявності підстав перевіряти обґрунтованість повідомлень про підозру, дотримання строків, прав і законних інтересів підозрюваних (пункт 7 цього Наказу).

Керівникам органів прокуратури та галузевих підрозділів апаратів прокуратур усіх рівнів здійснювати контроль за законністю застосування заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 8 цього Наказу).

Ураховувати, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, подавати клопотання про його застосування виключно у разі, якщо іншими запобіжними заходами неможливо забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків чи запобігти передбаченим законом ризикам (підпункт 8.1 пункту 8 цього Наказу).

Керівникам органів прокуратури усіх рівнів та прокурорам, які здійснюють процесуальне керівництво, наказано вживати заходів до підвищення відповідальності керівників органів досудового розслідування (пункт 12 цього Наказу).

Принципово реагувати на неналежне виконання процесуальних повноважень щодо контролю за законністю дій слідчих, за якісним розслідуванням і розкриттям злочинів (підпункт 12.1 пункту 12 цього Наказу).

Разом з тим ОСОБА_4 , будучи керівником органу прокуратури та досвідченим працівником, маючи класний чин старшого радника юстиції та стаж роботи в органах прокуратури більше 31 року на різних посадах прокурорської діяльності, у тому числі на посадах прокурора району впродовж 28 років, усвідомлюючи і розуміючи вимоги вищезазначених норм чинного законодавства, використовуючи своє службове становище та зловживаючи ним, здійснив вплив на начальника слідчого відділення Чорнобаївського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі слідче відділення Чорнобаївського РВ) та слідчих цього слідчого підрозділу, а також прокурорів прокуратури Чорнобаївського району з метою добитися прийняття ними незаконних рішень.

Так, починаючи з 22 листопада 2013 року у місті Києві на ОСОБА_7 розпочалися безстрокові акції протесту у формі зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, а з часом, після неправомірного застосування стосовно них працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни керівництва держави. Такі ж заходи громадян надалі відбувались і в інших регіонах України.

У цей час вищі посадові особи держави, розслідування злочинних дій яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, бажаючи якнайдовше зберегти владні повноваження та припинити будь-які масові акції протесту, вирішили вчинити протиправні дії стосовно їхніх активних учасників з метою їх тимчасової фізичної ізоляції шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залякування у вказаний спосіб інших громадян та спонукання відмовитись брати надалі в них участь.

Таким чином, був розроблений злочинний механізм силового припинення будь-яких зборів, мітингів та інших заходів протесту проти існуючої на той час влади.

Для реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання службових осіб державних, правоохоронних та судових органів.

23 січня 2014 року аналогічні збори та мітинги громадян, гарантовані Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України, відбулись на площі Соборній у місті Черкаси біля будівлі Черкаської обласної державної адміністрації, у якій взяло участь близько 3 (трьох) тисяч осіб. Під час проведення цих заходів група радикально налаштованих осіб вчинила провокаційні дії, які супроводжувались проникненням до приміщення Черкаської обласної державної адміністрації та іншими протиправними діями. Надалі до цієї будівлі зайшли інші особи, які участі у вказаних протиправних діях не брали. Крім того, багато осіб в той час перебувало на площі Соборній.

Того ж дня, тобто 23 січня 2014 року, на підставі телефонного повідомлення до чергової частини, яке надійшло о 18 годині 35 хвилин, слідчим слідчого відділу Соснівського районного відділу в місті Черкаси Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі слідчий відділ Соснівського РВ в місті Черкаси) о 19 годині 48 хвилин внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальні провадження за № 0000308 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України (організація невідомими особами масових заворушень, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель або споруд, насильницьким виселенням громадян, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, а також активна участь у масових заворушеннях), та за № 0000309 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України (блокування невстановленими особами приміщення Черкаської обласної державної адміністрації з метою перешкоджання нормальній роботі цієї державної установи), які було об`єднано в одне провадження.

Приблизно з 20 години 30 хвилин 23 січня 2014 року до 01 години 24 січня 2014 року, виконуючи злочинну вказівку керівництва УМВС України в Черкаській області, працівники міліції громадської безпеки, спецпідрозділу роти міліції особливого призначення «Беркут», батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області та інших підрозділів, із перевищенням влади та службових повноважень, безпідставно застосовуючи фізичну силу та спеціальні засоби, витіснили із приміщення Черкаської обласної державної адміністрації за межі будівлі осіб, які там перебували, та переслідували їх з метою затримання.

Під час указаних подій невстановленими співробітниками міліції громадської безпеки УМВС України в Черкаській області неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси на бульварі Шевченка, 185, у якій розташована Черкаська обласна державна адміністрація, затримано понад 50 осіб, у тому числі громадян ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які жодної участі у масових заворушеннях і захопленні та блокуванні роботи Черкаської обласної державної адміністрації не брали, а перебували неподалік, кожен з різних підстав, що не було заборонено у спосіб, передбачений законом.

Після цього, 24.01.2014, співробітниками відділу конвойної служби міліції УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було примусово доставлено до приміщення Соснівського РВ в місті Черкаси за адресою: АДРЕСА_1 , що зафіксовано у журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Соснівського РВ в місті Черкаси о 01 годині 16 хвилин, 00 годин 29 хвилин, 01 годині 15 хвилин, 00 годин 27 хвилин, 00 годин 32 хвилини, 00 годин 15 хвилин та 01 годині 09 хвилин відповідно.

Надалі, у період з 02 години до 06 години 05 хвилин 24 січня 2014 року слідчими слідчого відділу Соснівського РВ в місті Черкаси на виконання протиправної вказівки невстановлених осіб з керівництва правоохоронних органів Черкаської області безпідставно, без наявності рапортів про затримання осіб, що передбачено додатком № 7 до Статуту патрульно-постової служби міліції України, складено протоколи про затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на підставі частини 1 статті 208 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні № 0000308 як підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, за відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про їхню причетність до вчинення цих кримінальних правопорушень.

Уранці того ж дня, тобто 24 січня 2014 року, не встановлені на цей час службові особи із числа керівництва Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України, розслідування протиправних дій яких проводиться в окремому кримінальному провадженні, з метою реалізації злочинного умислу вищих посадових осіб держави щодо перешкоджання проведенню мирних акцій протесту та їх припинення шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та залякування в такий спосіб їх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них, доручили керівництву прокуратури Черкаської області та УМВС України в Черкаській області вжити для цього відповідні заходи.

На виконання цієї протиправної вказівки, враховуючи значну кількість затриманих осіб в місті Черкаси, не встановлені на цей час службові особи із числа керівництва правоохоронних органів Черкаської області, зокрема прокуратури Черкаської області та УМВС України в Черкаській області, а також керівництва апеляційного суду Черкаської області, розслідування протиправних дій також проводиться в окремому кримінальному провадженні, прийняли завідомо злочинне рішення про притягнення затриманих в ніч з 23 на 24 січня 2014 року осіб до кримінальної відповідальності та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на те, що розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 фактично ще не проводилось і обставини події, яка мала місце, не були встановлені.

Тим самим, ураховуючи пояснення осіб, затриманих у ніч з 23 на 24 січня 2014 року неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси, про те, що вони не причетні до масових заворушень, захоплення і блокування приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, а також відсутність визначених статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України доказів про вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, прийняте керівництвом правоохоронних органів Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області рішення фактично зводилось до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб, а також завідомо незаконного тримання їх під вартою.

Для реалізації цього умислу вказані службові особи розробили відповідний план злочинних дій, який полягав у тому, що матеріали кримінального провадження № 0000308 повинні бути розділені на декілька епізодів та направлені у заздалегідь визначені районні відділи УМВС України в Черкаській області. Потім керівникам відповідних прокуратур та слідчих підрозділів міліції передбачалось надати вказівки щодо забезпечення притягнення до кримінальної відповідальності осіб, затриманих у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, та спрямування до суду клопотань про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно головам місцевих судів повинно було надійти доручення забезпечити розгляд указаних клопотань та прийняти рішення про обрання затриманим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Після досягнення цієї мети, а саме повідомлення про підозру особам, затриманим неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкасах, та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, раніше виділені епізоди повинні були знову приєднані до кримінального провадження № 0000308.

На виконання цього плану невстановлені службові особи УМВС України в Черкаській області, з метою перешкоджання проведенню подальших акцій протесту та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них, надали керівництву територіальних слідчих підрозділів міліції, завідомо незаконну вказівку про необхідність скласти повідомлення про підозру затриманим в місті Черкаси особам, матеріали щодо яких надійдуть, та вручити їх після погодження процесуальним керівником, а також скласти клопотання про обрання щодо цих підозрюваних запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У свою чергу, невстановлені службові особи прокуратури Черкаської області, з цією ж метою, надали вказівку керівникам територіальних прокуратур, забезпечити погодження підозр затриманим в місті Черкаси особам та клопотань про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також підтримати ці клопотання під час судового розгляду.

Одночасно невстановлені службові особи із числа керівництва апеляційного суду Черкаської області надали головам місцевих судів вказівку забезпечити розгляд та задоволення клопотань слідчих слідчого відділення Смілянського міськвідділу внутрішніх справ про обрання затриманим в місті Черкаси особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, постановою заступника прокурора міста Черкаси ОСОБА_15 , визначеного керівником групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000308 та задіяного у реалізації вищевказаного злочинного плану, в період з 19 години 08 хвилин по 19 годину 15 хвилин 24 січня 2014 року незаконно, в порушення вимог частини 3 статті 217 Кримінального процесуального кодексу України, виділено з цього кримінального провадження матеріали щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України, за окремим № 0000349.

Також 24 січня 2014 року о 19 годині 31 хвилині виконувач обов`язків прокурора Черкаської області ОСОБА_16 незаконно, в порушення вимог статті 218 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000349 доручив слідчому відділенню Чорнобаївського РВ УМВС України в Черкаській області. При цьому підслідність кримінальних правопорушень у вказаному кримінальному провадженні не змінювалась.

Уранці того ж дня, тобто 24 січня 2014 року, невстановлена службова особа з керівництва прокуратури Черкаської області, на виконання розробленого плану злочинних дій щодо перешкоджання проведенню подальших зборів та мітингів громадян в місті Черкаси, що відбувалися 23 січня 2014 року, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, надала прокурору Чорнобаївського району ОСОБА_4 усну вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, забезпечити притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затриманим уночі неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 як підозрюваним у кримінальному провадженні, матеріали якого для організації досудового розслідування будуть спрямовані до прокуратури Чорнобаївського району.

Усвідомлюючи явно злочинний характер такої вказівки, ОСОБА_4 як керівник районної прокуратури та службова особа, на яку відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 789-XII покладено обов`язок забезпечувати дотримання стану законності у ході досудового розслідування, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, повинен був запобігти незаконному притягненню зазначених осіб до кримінальної відповідальності, організувати досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, а саме забезпечити належну перевірку доводів затриманих осіб, які категорично заперечували свою причетність до злочинів, за підозрою у вчиненні яких вони були затримані, та прийняття з урахуванням здобутих у встановленому законом порядку доказів відповідного процесуального рішення.

Однак ОСОБА_4 , діючи умисно з кар`єристських мотивів, маючи на меті догодити своєму безпосередньому керівництву та забезпечити подальше своє перебування на обійманій посаді, усвідомлюючи, що жодних доказів про причетність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до масових заворушень та захоплення і блокування приміщення Черкаської обласної державної адміністрації немає, оскільки розслідування цих подій у кримінальному провадженні № 0000308 фактично не розпочиналось, за відсутності виділених матеріалів стосовно указаних осіб вирішив виконати одержаний ним явно злочинний наказ та забезпечити притягнення цих осіб до кримінальної відповідальності з обранням їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому ОСОБА_4 розумів, що метою цих злочинних дій є перешкоджання проведенню подальших зборів та мітингів громадян в місті Черкаси та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, і свій злочинний умисел вирішив реалізувати, використовуючи свої службові та процесуальні повноваження, шляхом здійснення протиправного впливу на начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ та підпорядкованих тому слідчих, а також на прокурорів прокуратури Чорнобаївського району, тобто працівників правоохоронних органів.

Діючи протиправно, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 24 січня 2014 року після 19 години, тобто після прийняття рішення про виділення кримінального провадження в окреме за № 0000356 та направлення його за підслідністю до слідчого відділення Чорнобаївського РВ, викликав до приміщення прокуратури Чорнобаївського району, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , якому повідомив, що прокуратурою Черкаської області доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яких уночі затримано за підозрою у вчиненні масових заворушень і захопленні та блокуванні приміщення Черкаської обласної державної адміністрації.

Одночасно ОСОБА_4 , використовуючи службові повноваження керівника прокуратури всупереч інтересам служби, зловживаючи ними, чинячи психологічний тиск на ОСОБА_18 , наказав йому терміново визначити слідчих, які будуть здійснювати розслідування у вказаному кримінальному провадженні, скласти письмові повідомлення про підозру затриманим особам у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, підготувати клопотання про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та погодити ці процесуальні рішення у прокурорів прокуратури Чорнобаївського району, які будуть визначені процесуальними керівниками у цьому кримінальному провадженні. На законні вимоги ОСОБА_18 надати матеріали кримінального провадження № 0000356 з метою встановлення наявності доказів для оголошення підозри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . прокурор ОСОБА_4 не реагував, вимагаючи негайно виконати надані вказівки та запевняючи його ( ОСОБА_18 ) в тому, що такі докази у цьому кримінальному провадженні наявні і будуть надані пізніше, що не відповідало дійсності.

При цьому ОСОБА_4 розумів, що, даючи злочинну за своїм характером вказівку начальнику слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 та ввівши його в оману щодо наявності доказів про причетність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до вчинення злочинних дій 23 січня 2014 року на площі Соборній у місті Черкаси, він протиправно впливає на нього ( ОСОБА_18 ) та підпорядкованих останньому слідчих з метою добитися прийняття незаконних рішень.

Ураховуючи службові повноваження ОСОБА_4 як прокурора району, обсяг його процесуально-наглядових повноважень щодо діяльності слідчого відділення Чорнобаївського РВ як органу досудового розслідування, ОСОБА_18 , не маючи підстав не довіряти йому, помилково вважаючи під його впливом, що у кримінальному провадженні № 0000356 справді наявні докази, достатні для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , погодився організувати складання та підписання повідомлень про підозру вказаним особам, а також клопотань до слідчого судді про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відразу після цього ОСОБА_18 , повернувшись до приміщення слідчого відділення Чорнобаївського РВ за адресою: АДРЕСА_2 , виніс постанову про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 слідчій групі, до складу якої, крім себе, включив старшого слідчого слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_19 та слідчих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також довів до їхнього відома вимогу прокурора району ОСОБА_4 про необхідність складання та підписання повідомлень про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , затриманих у ніч на 24 січня 2014 року неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси, а також клопотань до слідчого судді про обрання цим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому ОСОБА_18 , посилаючись на прокурора ОСОБА_4 , запевнив своїх підлеглих, що матеріали кримінального провадження з відповідними доказами про причетність затриманих до вчинення злочинів надійдуть пізніше.

Перебуваючи під впливом ОСОБА_4 щодо достатності підстав для притягнення до кримінальної відповідальності затриманих осіб та не усвідомлюючи через це злочинного характеру своїх дій, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , будучи працівниками правоохоронного органу, приблизно з 19 години 30 хвилин до 20 години 24 січня 2014 року у своїх службових кабінетах приміщення слідчого відділення Чорнобаївського РВ усупереч вимогам статті 9 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень, а також частини 1 статті 276 цього Кодексу, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності матеріалів кримінального провадження № 0000356, маючи лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000356 від 24 січня 2014 року із зазначеною правовою кваліфікацією частина 1 статті 294 Кримінального кодексу України та копіями протоколів про затримання вказаних осіб, у яких не зафіксовано місця, дати і точного часу затримання відповідно до положень статті 209 Кримінального процесуального кодексу України, що не давало змоги встановити фактичні обставини їх затримання, на виконання вказівки ОСОБА_4 склали за заздалегідь підготовленим невстановленою особою та наданим ним зразком письмові повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні № 0000356 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, згідно з вимогами статті 214 Кримінального процесуального кодексу України на той час внесені не були.

Зокрема, ОСОБА_18 , користуючись повноваженнями слідчого, склав письмові повідомлення про підозру затриманим у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , ОСОБА_19 ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_8 відповідно.

Надалі, 24 січня 2014 року приблизно о 20 годині, ОСОБА_18 із підписаними повідомленнями про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибув до прокуратури Чорнобаївського району для погодження цих процесуальних рішень прокурорами прокуратури Чорнобаївського району, які були визначені процесуальними керівниками у кримінальному провадженні № 0000356.

Однак старший прокурор прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , прокурори цієї прокуратури ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , ознайомившись із наданими їм для погодження повідомленнями про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , враховуючи відсутність матеріалів кримінального провадження № 0000356, у яких би містились докази про причетність останніх до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, про які зазначалось в указаних процесуальних документах, відмовились їх погоджувати.

Дізнавшись про це, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_18 внести зміни до повідомлень про підозру, а саме вказати в них як прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000356 його особисто та невідкладно надати йому ці процесуальні документи для погодження.

Виконуючи цю вказівку, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 внесли відповідні зміни до повідомлень про підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 відповідно, зазначивши в них ОСОБА_4 як прокурора процесуального керівника у цьому кримінальному провадженні.

Після 20 години 24 січня 2014 року ОСОБА_18 , маючи при собі підписані зазначеними слідчими та ним особисто повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знову прибув до прокуратури Чорнобаївського району, де на виконання вимог частини 1 статті 277 Кримінального процесуального кодексу України надав ці процесуальні документи для погодження прокурору району ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний період часу у приміщенні прокуратури Чорнобаївського району, достовірно знаючи про відсутність доказів про причетність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до вчинення злочинів, інкримінованих їм на виконання його злочинної вказівки, діючи умисно з указаних мотивів, з метою перешкоджання проведенню заходів протесту та їх припинення шляхом залякування осіб, які брали в них участь, свідомо порушуючи вимоги частини 1 статті 276 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначені підстави для повідомлення особі про підозру, погодив надані йому письмові повідомлення про підозру цих осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України.

У той же час ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району, на якого покладено обов`язок здійснювати процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні і який відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII повинен був забезпечити дотримання стану законності, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 та запобігти незаконному притягненню осіб до кримінальної відповідальності, зобов`язаний був відмовитись погоджувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і негайно звільнити їх з-під варти, однак цього він, зловживаючи своїм службовим становищем, не зробив і тим самим заподіяв шкоду правоохоронним інтересам цих осіб.

Погодивши вказані повідомлення про підозру, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, наказав начальнику слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 забезпечити вручення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , які перебували в ізоляторі тимчасового тримання Чорнобаївського РВ, повідомлення про підозру, проведення їх допиту як підозрюваних, після чого складення клопотань про обрання указаним особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які після погодження прокурорами групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні негайно направити для розгляду слідчим суддям Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

При цьому ОСОБА_4 розумів, що, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 притягнуто до кримінальної відповідальності у незаконний спосіб, то жодних підстав для обрання їм такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою немає, проте діяв у такий спосіб на виконання одержаної явно злочинної вказівки з метою перешкоджання проведенню подальших зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в місті Черкаси та їх припинення шляхом залякування громадян, складовою якого мала стати тимчасова фізична ізоляція від суспільства завідомо невинних осіб.

На виконання цієї вказівки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , не обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_4 та введені ним в оману щодо законності здійснюваних процесуальних дій, приблизно з 20 години 25 хвилин 24 січня до 01 години 50 хвилин 25 січня 2014 року повідомили про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, а також допитали їх як підозрюваних зі складенням відповідних протоколів.

Продовжуючи виконувати незаконну вказівку ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , перебуваючи під його впливом щодо достатності підстав для застосування запобіжного заходу і такого виняткового його виду, як тримання під вартою, не усвідомлюючи злочинного характеру своїх дій, приблизно з 21 години 24 січня 2014 року до 03 години 25 січня 2014 року у приміщенні Чорнобаївського РВ склали та підписали клопотання до слідчого судді Чорнобаївського районного суду про обрання вказаним підозрюваним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: ОСОБА_18 , користуючись повноваженнями слідчого, склав письмові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , ОСОБА_19 ОСОБА_9 , ОСОБА_20 ОСОБА_11 , ОСОБА_21 ОСОБА_12 , а ОСОБА_22 ОСОБА_8 .

Одразу після цього складені письмові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 начальник слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , старший слідчий цього слідчого підрозділу ОСОБА_19 , слідчі ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на виконання вимог частини 4 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передали для погодження прокурорам процесуальним керівникам у цьому кримінальному провадженні, зокрема старшому прокурору прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 і прокурорам цієї прокуратури ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , яким до цього їхній безпосередній керівник прокурор району ОСОБА_4 у категоричній формі, здійснюючи психологічний тиск, надав вказівку погодити ці клопотання та підтримати їх при розгляді в суді, запевнивши в достатності підстав для обрання указаного запобіжного заходу.

За таких обставин ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , будучи працівниками правоохоронного органу, перебуваючи у службовій залежності, яка полягала у безпосередньому підпорядкуванні прокурору району ОСОБА_4 за обійманою посадою та виконуваною роботою, враховуючи значний досвід практичної роботи останнього та не маючи приводу не довіряти йому, під його впливом щодо достатності підстав для притягнення до кримінальної відповідальності й обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не усвідомлюючи злочинного характеру своїх дій, виконуючи повноваження прокурора у кримінальному процесі, погодили клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 , не перевіривши наявність для цього підстав та ризиків, передбачених частинами 1 та 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і тим самим створили процесуальні умови слідчим суддям для їх задоволення.

Зокрема, ОСОБА_23 приблизно о 08 годині 20 хвилин 25 січня 2014 року погодила письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 , прокурор ОСОБА_24 приблизно о 21 годині 50 хвилин 24 січня 2014 року погодив аналогічне письмове клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_11 , а приблизно о 1 годині 25 січня 2014 року клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_12 , прокурор ОСОБА_25 приблизно о 22 годині 30 хвилин 24 січня 2014 року таке саме клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , а приблизно о 8 годині 30 хвилин 25 січня 2014 року клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_14 , прокурор ОСОБА_26 приблизно о 1 годині 25 січня 2014 року аналогічне клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , а приблизно о 8 годині того дня клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_13 .

Надалі, вранці 25 січня 2014 року, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , виконуючи надану раніше вказівку ОСОБА_4 , несвідомо реалізуючи його злочинну мету, спрямовану на обрання завідомо невинним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та залякування у такий спосіб учасників акцій протесту, внесли зазначені клопотання із додатками для розгляду слідчим суддям Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

25 січня 2014 року за результатами судового розгляду вказаних клопотань про обрання запобіжного заходу цим підозрюваним, підтриманих у судовому засіданні слідчими та прокурорами, слідчі судді Чорнобаївського районного суду ОСОБА_27 та ОСОБА_28 безпідставно їх задовольнили, незаконно обравши ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.

Таким чином, за наведених обставин ОСОБА_4 як службова особа прокурор Чорнобаївського району шляхом надання незаконних вказівок та чинення психологічного тиску умисно ввів в оману начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , старшого слідчого цього слідчого підрозділу ОСОБА_19 та слідчих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , старшого прокурора прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , прокурорів цієї прокуратури ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які на той час були працівниками правоохоронних органів, щодо наявності відповідних доказів про протиправність діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та визначених Кримінальним процесуальним кодексом України ризиків, що є підставами для застосування запобіжних заходів і такого виняткового його виду, як тримання під вартою, тобто вплинув на них із використанням свого службового становища з метою прийняття ними незаконних рішень повідомлень про підозру та клопотань до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, умисно вплинув на працівників правоохоронних органів з метою добитися прийняття ними незаконних рішень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 343 Кримінального кодексу України (в редакції від 02.06.2016).

Крім того, ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району Черкаської області та службова особа, що займає відповідальне становище, за вказаних обставин, на виконання явно злочинного наказу притягнув завідомо невинних до кримінальної відповідальності, що поєднувалося з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією.

Так, уранці 24 січня 2014 року невстановлена службова особа з керівництва прокуратури Черкаської області, кримінальне провадження стосовно якої розслідується окремо, на виконання розробленого плану злочинних дій щодо перешкоджання проведенню масових зборів та мітингів в місті Черкаси, що відбувалися 23 січня 2014 року, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них надала прокурору Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_4 усну вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, забезпечити притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затриманим уночі неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 як підозрюваним у кримінальному провадженні, матеріали якого для організації досудового розслідування будуть спрямовані до прокуратури Чорнобаївського району Черкаської області.

Одержавши цю вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, ОСОБА_4 усвідомлював, що її віддано в неналежному порядку та поза межами повноважень службової особи з керівництва прокуратури Черкаської області, а також за своїм змістом вона суперечить чинному кримінальному процесуальному законодавству і порушує конституційні права та свободи зазначених вище осіб, тобто є явно злочинною.

За таких обставин ОСОБА_4 як керівник районної прокуратури та службова особа, на яку відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII покладено обов`язок забезпечувати дотримання стану законності у ході досудового розслідування, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, повинен був відмовитись виконувати цю завідомо злочинну вказівку (наказ) та запобігти незаконному притягненню ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності, організувати досудове розслідування у кримінальному провадженні згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, а саме забезпечити належну перевірку доводів затриманих осіб, які категорично заперечували свою причетність до злочинів, за підозрою у вчиненні яких вони були затримані, та прийняття з урахуванням здобутих у встановленому законом порядку доказів відповідного процесуального рішення.

Однак ОСОБА_4 , діючи умисно з кар`єристських мотивів, маючи на меті догодити своєму безпосередньому керівництву та забезпечити подальше своє перебування на обійманій посаді, усвідомлюючи, що жодних доказів про причетність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до масових заворушень та захоплення і блокування приміщення Черкаської обласної державної адміністрації немає, оскільки розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 фактично не розпочиналось, за відсутності виділених матеріалів стосовно указаних осіб вирішив виконати одержаний ним явно злочинний наказ і забезпечити притягнення зазначених осіб до кримінальної відповідальності з обранням їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому ОСОБА_4 розумів, що вказані протиправні дії стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших осіб, затриманих у ніч на 24 січня 2014 року на площі Соборній в місті Черкаси, вчиняються лише з метою перешкоджання проведенню надалі масових зборів та мітингів в місті Черкасах та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, та бажав досягнення такого результату, тобто діяв з прямим умислом.

Разом з тим свій злочинний умисел ОСОБА_4 вирішив реалізувати, використовуючи свої службові та процесуальні повноваження, шляхом здійснення протиправного впливу на начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ та підпорядкованих тому слідчих, а також на прокурорів прокуратури Чорнобаївського району.

Діючи протиправно, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 24 січня 2014 року після 19 години, викликав до приміщення прокуратури Чорнобаївського району, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , якому повідомив, що прокуратурою Черкаської області доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яких уночі затримано за підозрою у вчиненні масових заворушень і захопленні та блокуванні приміщення Черкаської обласної державної адміністрації.

Одночасно ОСОБА_4 , використовуючи службові повноваження керівника прокуратури всупереч інтересам служби, зловживаючи ними, чинячи психологічний тиск на ОСОБА_18 , надав йому вказівку терміново визначити слідчих, які будуть здійснювати розслідування у вказаному кримінальному провадженні, скласти письмові повідомлення про підозру затриманим особам у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, підготувати клопотання про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та погодити ці процесуальні рішення у прокурорів прокуратури Чорнобаївського району, які будуть визначені процесуальними керівниками у цьому кримінальному провадженні.

На законні вимоги ОСОБА_18 надати матеріали кримінального провадження № 0000356 з метою встановлення наявності доказів для оголошення підозри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . прокурор ОСОБА_4 не реагував, вимагаючи негайно виконати надані вказівки та запевняючи його ( ОСОБА_18 ) в тому, що такі докази у цьому кримінальному провадженні наявні і будуть надані пізніше, що не відповідало дійсності.

Учиняючи зазначені умисні дії, ОСОБА_4 достовірно знав, що в матеріалах кримінального провадження № 0000356 відсутні докази про вчинення вказаними особами злочину, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким, та злочину, передбаченого частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, тобто про їх активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленні та блокуванні будівлі Черкаської обласної державної адміністрації з метою перешкоджання нормальній роботі цієї державної установи, у зв`язку з чим повідомлення їм про підозру є завідомо незаконним, а ці особи завідомо невинними.

Ураховуючи службові повноваження ОСОБА_4 як прокурора району, обсяг його процесуально-наглядових повноважень щодо діяльності слідчого відділення Чорнобаївського РВ як органу досудового розслідування, ОСОБА_18 , не маючи підстав не довіряти йому, помилково вважаючи під його впливом, що у кримінальному провадженні № 0000356 справді наявні докази, достатні для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , погодився організувати складання та підписання повідомлень про підозру вказаним особам, а також клопотань до слідчого судді про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відразу після цього ОСОБА_18 , повернувшись до приміщення слідчого відділення Чорнобаївського РВ за адресою: АДРЕСА_2 , виніс постанову про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 слідчій групі, до складу якої, крім себе, включив старшого слідчого слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_19 та слідчих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також довів до їхнього відома вимогу прокурора району ОСОБА_4 про необхідність складання та підписання повідомлень про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , затриманих у ніч на 24 січня 2014 року неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси, а також клопотань до слідчого судді про обрання цим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому ОСОБА_18 , посилаючись на прокурора ОСОБА_4 , запевнив своїх підлеглих, що матеріали кримінального провадження з відповідними доказами про причетність затриманих до вчинення злочинів надійдуть пізніше.

Перебуваючи під впливом ОСОБА_4 щодо достатності підстав для притягнення до кримінальної відповідальності затриманих осіб та не усвідомлюючи через це злочинного характеру своїх дій, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , приблизно з 19 години 30 хвилин до 20 години 24 січня 2014 року у своїх службових кабінетах приміщення слідчого відділення Чорнобаївського РВ, усупереч вимогам статті 9 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень, а також частини 1 статті 276 цього Кодексу, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності матеріалів кримінального провадження № 0000356, маючи лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000356 від 24 січня 2014 року із зазначеною правовою кваліфікацією частина 1 статті 294 Кримінального кодексу України та копіями протоколів про затримання вказаних осіб, у яких не зафіксовано місця, дати і точного часу затримання відповідно до положень статті 209 Кримінального процесуального кодексу України, що не давало змоги встановити фактичні обставини їх затримання, на виконання вказівки ОСОБА_4 склали за заздалегідь підготовленим невстановленими особами та наданим ним зразком письмові повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні № 0000356 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, згідно з вимогами статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, на той час внесені не були.

Зокрема, ОСОБА_18 , користуючись повноваженнями слідчого, склав письмові повідомлення про підозру затриманим у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , у яких процесуальними керівниками за попереднім погодженням зазначив старшого прокурора прокуратури району ОСОБА_23 , прокурорів прокуратури району ОСОБА_25 та ОСОБА_26 відповідно, ОСОБА_19 повідомлення про підозру ОСОБА_9 , у якому процесуальним керівником указав прокурора прокуратури району ОСОБА_25 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 повідомлення про підозру ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідно, у яких процесуальним керівником зазначили прокурора прокуратури району ОСОБА_24 , слідчий ОСОБА_22 повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у якому процесуальним керівником зазначив прокурора прокуратури району ОСОБА_26 .

При цьому, використовуючи наданий ОСОБА_4 зразок повідомлення про підозру, складений не встановленою під час слідства особою, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вказаному процесуальному документі зазначили, що факт причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до вчинення інкримінованих їм злочинів підтверджується оглядом місця події прилеглої території до приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, зовнішньої та внутрішньої частини будівлі, показаннями свідків, відеозаписами та іншими матеріалами кримінального провадження, добросовісно помиляючись в їх існуванні та довіряючи ОСОБА_4 щодо наявності таких доказів і надходження їх пізніше з прокуратури Черкаської області.

Надалі, 24 січня 2014 року приблизно о 20 годині, ОСОБА_18 із підписаними повідомленнями про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 прибув до прокуратури Чорнобаївського району для погодження цих процесуальних рішень прокурорами прокуратури Чорнобаївського району, які були визначені процесуальними керівниками у кримінальному провадженні № 0000356.

Однак старший прокурор прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , прокурори цієї прокуратури ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , ознайомившись із наданими їм для погодження повідомленнями про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , враховуючи відсутність матеріалів кримінального провадження № 0000356, у яких би містились докази про причетність останніх до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, про які зазначалось в указаних процесуальних документах, відмовились їх погоджувати.

Дізнавшись про це, прокурор району ОСОБА_4 , намагаючись будь-що виконати явно злочинну вказівку (наказ) про притягнення затриманих у ніч на 24 січня 2014 року неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наказав ОСОБА_18 внести зміни до повідомлень про підозру, а саме вказати в них як прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000356 його особисто, та невідкладно надати йому ці процесуальні документи для погодження.

Виконуючи цю вказівку, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 внесли зміни до повідомлень про підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 відповідно, зазначивши в них ОСОБА_4 як прокурора процесуального керівника у цьому кримінальному провадженні.

Після 20 години 24 січня 2014 року ОСОБА_18 , маючи при собі підписані зазначеними слідчими та ним особисто повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , знову прибув до прокуратури Чорнобаївського району, де на виконання вимог частини 1 статті 277 Кримінального процесуального кодексу України надав ці процесуальні документи для погодження прокурору району ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний період часу у приміщенні прокуратури Чорнобаївського району, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності, без перевірки доводів затриманих в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які категорично заперечували будь-яку причетність до участі в протиправних діях під час проведення 23 січня 2014 року масових зборів та мітингів громадян в місті Черкасах та пояснили, що були затримані неподалік місця зазначених подій уже після того, як вони відбулися, достовірно знаючи про відсутність доказів причетності цих осіб до вчинення злочинів, інкримінованих їм на виконання його ( ОСОБА_4 ) злочинної вказівки, діючи умисно, з указаних мотивів, з метою перешкоджання проведенню подальших акцій протесту в місті Черкасах та їх припинення шляхом залякування осіб, які брали в них участь, свідомо порушуючи вимоги частини 1 статті 276 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності матеріалів кримінального провадження № 0000356, маючи лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000356 від 24 січня 2014 року із зазначеною правовою кваліфікацією частина 1 статті 294 Кримінального кодексу України та копії протоколів про затримання вказаних осіб без відображення місця, дати і точного часу затримання відповідно до положень статті 209 Кримінального процесуального кодексу України, що не давало змоги встановити фактичні обставини їх затримання, погодив зазначені письмові повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України.

У той же час ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району, на якого покладено обов`язок здійснювати процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні і який відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII повинен був забезпечити дотримання стану законності, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 та запобігти незаконному притягненню осіб до кримінальної відповідальності, зобов`язаний був відмовитись погоджувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 і негайно звільнити їх з-під варти, однак цього він, зловживаючи своїм службовим становищем, не зробив і тим самим заподіяв шкоду правоохоронним інтересам цих осіб.

При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що складені за його вказівкою та з використанням наданого ним зразка процесуальні документи повідомлення про підозру містять завідомо неправдиві відомості про те, що нібито 23 січня 2014 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , маючи намір порушити нормальну діяльність органів державної влади та встановлений порядок користування будівлею, прибули до Черкаської обласної державної адміністрації, де умисно в групі з іншими особами вчинили суспільно небезпечні дії, які полягали в активній участі в масових заворушеннях, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівлі Черкаської обласної державної адміністрації, а також у блокуванні цієї будівлі з метою перешкоджання нормальній роботі цієї державної установи, та що причетність вказаних осіб до вчинення інкримінованих їм злочинів підтверджується оглядом місця події прилеглої території до приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, зовнішньої та внутрішньої частини будівлі, показаннями свідків, відеозаписами та іншими матеріалами кримінального провадження. Тобто він ( ОСОБА_4 ) усвідомлював, що у повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 умисно внесені вищевказані завідомо неправдиві дані та в цих процесуальних документах неправильно оцінено факти та події, що мали місце 23 січня 2014 року на площі Соборній біля будівлі Черкаської обласної державної адміністрації за участю зазначених осіб, з метою їх використання як штучно створений доказ сторони обвинувачення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин ОСОБА_4 , погоджуючи повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 у вчиненні злочинів та надаючи їм статусу офіційних документів, які засвідчили факти, що мають юридичне значення, а саме притягнення відповідно до пункту 14 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України зазначених осіб до кримінальної відповідальності, усвідомлював, що він притягає до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб за вчинення закінченого складу злочинів, передбачених частиною 1 статті 294, який відноситься до категорії тяжких, та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, а також бажав це зробити з указаних вище мотивів та для досягнення зазначеної вище мети, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, наказав ОСОБА_18 забезпечити вручення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , які перебували в ізоляторі тимчасового тримання Чорнобаївського РВ, повідомлення про підозру, допитати їх як підозрюваних, після чого скласти клопотання про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, використовуючи штучно створені і сфальсифіковані докази обвинувачення повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, та після погодження цих клопотань прокурорами групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні негайно направити для розгляду слідчим суддям Чорнобаївського районного суду.

На виконання цієї вказівки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , не обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_4 та введені ним в оману щодо законності здійснюваних процесуальних дій, приблизно з 20 години 25 хвилин 24 січня до 01 години 50 хвилин 25 січня 2014 року повідомили про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, допитали їх як підозрюваних, а також склали клопотання про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це рішення, у тому числі, фактом повідомлення їм про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким, та після погодження цих клопотань прокурорами прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 направили їх для розгляду до Чорнобаївського районного суду.

Таким чином, унаслідок зазначених умисних злочинних дій ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району в порушення вимог статей 9, 62 Конституції України, статей 7, 29, 30 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 номер 1789-XII, статей 8, 9, 276, 277 Кримінального процесуального кодексу України здійснив завідомо незаконне притягнення до кримінальної відповідальності громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кваліфікуючими ознаками якого є обвинувачення (підозра) у вчиненні тяжкого злочину, штучне створення доказів обвинувачення та інша фальсифікація.

Крім того, внаслідок цих злочинних дій одночасно було штучно створено умови для обрання підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто для обмеження їхньої фізичної свободи.

25 січня 2014 року за результатами судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 слідчі судді Чорнобаївського районного суду ОСОБА_27 та ОСОБА_28 безпідставно їх задовольнили, незаконно обравши цим особам запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.

Унаслідок указаних злочинних дій ОСОБА_4 , пов`язаних, у тому числі, із притягненням завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 з 25 січня по 4 лютого 2014 року, ОСОБА_9 з 25 січня по 3 лютого 2014 року, ОСОБА_10 з 25 по 31 січня 2014 року, ОСОБА_11 з 25 січня по 4 лютого 2014 року, ОСОБА_12 з 25 по 30 січня 2014 року, ОСОБА_13 з 25 січня по 12 лютого 2014 року та ОСОБА_14 з 25 січня по 4 лютого 2014 року незаконно тримали під вартою у слідчому ізоляторі.

Надалі кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю в їхніх діяннях складу цих кримінальних правопорушень.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_4 указаним особам завдано істотної шкоди нематеріального характеру, яка полягає в обмеженні конституційних прав, порушенні гарантованих статтею 29 Конституції України прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як громадян України, а також заподіяно істотної шкоди державі в особі Міністерства внутрішніх справ України та прокуратури України підірвано авторитет цих державних органів, оскільки такі дії правоохоронців спричинили глибоке обурення усіх верств населення України та негативну реакцію суспільства на діяльність правоохоронних інституцій держави.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи службовою особою, на виконання явно злочинного наказу умисно притягнув завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності, що поєднувалось з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 41, частиною 2 статті 372 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району Черкаської області та службова особа, що займає відповідальне становище, за вказаних обставин втрутився у діяльність судових органів із використанням свого службового становища.

Так, уранці 24 січня 2014 року невстановлена службова особа з керівництва прокуратури Черкаської області, кримінальне провадження стосовно якої розслідується окремо, на виконання розробленого плану злочинних дій щодо перешкоджання проведенню масових зборів та мітингів в місті Черкаси, що відбувалися 23 січня 2014 року, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них, надала прокурору Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_4 усну вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, забезпечити притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затриманим уночі неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 як підозрюваним у кримінальному провадженні, матеріали якого для організації досудового розслідування будуть спрямовані до прокуратури Чорнобаївського району Черкаської області.

Одержавши цю вказівку (наказ), ОСОБА_4 усвідомлював, що її дано в неналежному порядку та поза межами повноважень зазначеної службової особи, а також за своїм змістом вона суперечить чинному кримінальному процесуальному законодавству і порушує конституційні права та свободи зазначених вище осіб, тобто є явно злочинною.

За таких обставин ОСОБА_4 як керівник районної прокуратури та службова особа, на яку відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII покладено обов`язок забезпечувати дотримання стану законності у ході досудового розслідування, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, повинен був відмовитись виконувати цю завідомо злочинну вказівку та запобігти незаконному притягненню ОСОБА_8 та інших осіб до кримінальної відповідальності та обранню їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак ОСОБА_4 , діючи умисно з кар`єристських мотивів, маючи на меті догодити своєму безпосередньому керівництву та забезпечити подальше своє перебування на обійманій посаді, з метою перешкоджання проведенню надалі акцій протесту громадян, що відбулися 23 січня 2014 року в місті Черкаси, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, виконуючи явно злочинну вказівку (наказ) службової особи з керівництва прокуратури Черкаської області, шляхом здійснення з використанням своїх службових та процесуальних повноважень протиправного впливу на начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , старшого слідчого цього слідчого підрозділу ОСОБА_19 та слідчих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , старшого прокурора прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , прокурорів цієї прокуратури ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , добився прийняття ними незаконних рішень, а саме повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, а також складання та погодження клопотань до слідчого судді Чорнобаївського районного суду про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надалі ОСОБА_4 , розуміючи, що слідчі судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області за результатами розгляду вказаних клопотань відмовлять в їх задоволенні та через це він не зможе виконати надану йому вказівку (наказ), оскільки були відсутні як матеріали кримінального провадження № 0000356 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , так і докази про вчинення ними інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також визначені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України ризики, що є підставами для застосування запобіжних заходів і такого виняткового їх виду, як тримання під вартою, вирішив втрутитись у діяльність судових органів з метою перешкоджання виконанню ними (слідчими суддями) службових обов`язків та добитись винесення неправосудних рішень.

Реалізуючи злочинний умисел на обрання зазначеним особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та досягнення поставленої мети перешкоджання проведенню надалі акцій протесту у місті Черкаси та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб, складовою якого мала стати тимчасова фізична ізоляція від суспільства завідомо невинних осіб, ОСОБА_4 24 січня 2014 року приблизно о 22 годині зателефонував почергово суддям Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_28 та ОСОБА_27 , які спільним рішенням зборів указаного суду були обрані слідчими суддями, і наполягав на невідкладному задоволенні клопотань, які надійдуть до суду, та обранні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , підозрюваним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на прийняте з цього приводу рішення керівництвом прокуратури Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області.

При цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що судді у своїй діяльності є незалежними та рішення про застосування запобіжного заходу або про відмову в його застосуванні мають приймати залежно від того, чи доведе прокурор під час розгляду клопотання всі обставини, передбачені частиною 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, з огляду на те, що його вимоги до слідчих суддів про обрання заздалегідь визначеного запобіжного заходу є прямим втручанням у діяльність судових органів, проте бажав це вчинити і умисно це зробив з метою виконання вказівки (наказу) невстановленої особи з керівництва прокуратури Черкаської області.

Перебуваючи під впливом ОСОБА_4 та помилково вважаючи, що клопотання про обрання підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими і що це питання, крім ОСОБА_4 , справді вивчалось та вирішувалось керівництвом прокуратури Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області, слідчі судді Чорнобаївського районного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 вирішили задовольнити ці клопотання без фактичної перевірки наявності доказів про причетність зазначених осіб до вчинення інкримінованих їм злочинів, один з яких належить до категорії тяжких, а також ризиків, які давали б підстави вважати, що ці підозрювані можуть переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків та їхні показання, що, у свою чергу, могло свідчити про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

25 січня 2014 року за результатами судового розгляду в приміщенні Чорнобаївського районного суду клопотань про обрання запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . слідчі судді вказаного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 безпідставно їх задовольнили, незаконно обравши цим особам запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень, тобто прийняли завідомо для ОСОБА_4 неправосудні рішення.

Зокрема, слідчий суддя ОСОБА_28 винесла ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , а слідчий суддя ОСОБА_27 підозрюваним ОСОБА_9 і ОСОБА_11 .

Унаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_4 , пов`язаних, у тому числі, із притягненням завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності та незаконним обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначених підозрюваних незаконно тримали під вартою у слідчому ізоляторі, а саме: ОСОБА_8 з 25 січня по 4 лютого 2014 року, ОСОБА_9 з 25 січня по 3 лютого 2014 року, ОСОБА_10 з 25 по 31 січня 2014 року, ОСОБА_11 з 25 січня по 4 лютого 2014 року, ОСОБА_12 з 25 по 30 січня 2014 року, ОСОБА_13 з 25 січня по 12 лютого 2014 року, ОСОБА_14 з 25 січня по 4 лютого 2014 року.

Тим самим за наведених обставин ОСОБА_4 як службова особа прокурор Чорнобаївського району шляхом надання незаконних вказівок про прийняття певного процесуального рішення слідчим суддям Чорнобаївського районного суду ОСОБА_27 та ОСОБА_28 і введення їх в оману щодо наявності підстав для задоволення клопотань у кримінальному провадженні № 0000356 втрутився у їх діяльність із використанням свого службового становища з метою перешкоджання виконанню ними службових обов`язків та добитись винесення ними неправосудних рішень ухвал про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, умисно втрутився у діяльність суддів з метою перешкоджання виконанню ними службових обов`язків та добитися винесення неправосудних рішень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 376 Кримінального кодексу України (в редакції від 23.02.2014).

Також ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району Черкаської області та службова особа, що займає відповідальне становище, за наведених обставин на виконання явно злочинного наказу організував в інших особистих інтересах завідомо незаконне тримання під вартою осіб.

Так, уранці 24 січня 2014 року невстановлена службова особа з керівництва прокуратури Черкаської області, кримінальне провадження стосовно якої розслідується окремо, на виконання розробленого плану злочинних дій щодо перешкоджання проведенню масових зборів та мітингів в місті Черкаси, що відбувалися 23 січня 2014 року, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них, надала прокурору Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_4 усну вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, забезпечити притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затриманим уночі неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 як підозрюваним у кримінальному провадженні, матеріали якого для організації досудового розслідування будуть спрямовані до прокуратури Чорнобаївського району Черкаської області.

Одержавши цю вказівку (наказ), ОСОБА_4 усвідомлював, що її дано в неналежному порядку та поза межами повноважень зазначеної службової особи, а також що вона за змістом суперечить чинному кримінальному процесуальному законодавству і порушує конституційні права та свободи зазначених вище осіб, тобто є явно злочинною.

За таких обставин ОСОБА_4 як керівник районної прокуратури та службова особа, на яку відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII покладено обов`язок забезпечувати дотримання стану законності у ході досудового розслідування, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, повинен був відмовитись виконувати цю завідомо злочинну вказівку (наказ) та запобігти незаконному притягненню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності та обранню їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак ОСОБА_4 , діючи умисно з кар`єристських мотивів, маючи на меті догодити своєму безпосередньому керівництву та забезпечити подальше своє перебування на обійманій посаді, тобто в інших особистих інтересах, виконуючи явно злочинну вказівку (наказ) службової особи з керівництва прокуратури Черкаської області, 24 січня 2014 року шляхом здійснення з використанням своїх службових та процесуальних повноважень протиправного впливу на начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , старшого слідчого цього слідчого підрозділу ОСОБА_19 та слідчих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 добився прийняття ними незаконних рішень, а саме повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України.

Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи зазначену явно злочинну вказівку (наказ), з метою подальшого використання як штучно створений доказ сторони обвинувачення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою того ж дня як старший групи прокурорів погодив повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 у вчиненні вказаних злочинів, надавши їм статусу офіційних документів, які засвідчили факти, що мають юридичне значення, а саме притягнення цих осіб до кримінальної відповідальності.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, вчиняючи дії щодо організації скоєння злочину незаконного тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наказав ОСОБА_18 забезпечити вручення цим особам повідомлення про підозру, допитати їх як підозрюваних, після чого скласти клопотання про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і після погодження цих клопотань прокурорами групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні негайно направити для розгляду слідчим суддям Чорнобаївського районного суду.

На виконання цієї вказівки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , не обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_4 та введені ним в оману щодо законності здійснюваних процесуальних дій, у ніч на 25 січня 2014 року повідомили про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, допитали їх як підозрюваних, а також склали на своїх робочих місцях у приміщенні слідчого відділення Чорнобаївського РВ клопотання про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це рішення, у тому числі, фактом повідомлення цим особам про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким, та надали відповідно до вимог частини 4 статті 276 Кримінального процесуального кодексу України ці клопотання для погодження прокурорам прокуратури Чорнобаївського району.

Зокрема, ОСОБА_18 , користуючись повноваженнями слідчого, склав письмові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , ОСОБА_19 ОСОБА_9 , ОСОБА_20 ОСОБА_11 , ОСОБА_21 ОСОБА_12 , а ОСОБА_22 ОСОБА_8 .

Отримавши вказані клопотання, старший прокурор цієї прокуратури ОСОБА_23 та прокурори ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , яким до цього їх безпосередній керівник прокурор району ОСОБА_4 у категоричній формі, здійснюючи психологічний тиск, надав вказівку погодити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та підтримати їх при розгляді в суді, будучи введеними в оману щодо достатності підстав для обрання зазначеного запобіжного заходу та через це не усвідомлюючи злочинного характеру своїх дій, перебуваючи під його ( ОСОБА_4 ) впливом, у період 24 25 січня 2014 року на своїх робочих місцях у приміщенні прокуратури Чорнобаївського району погодили ці клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіривши наявність для цього підстав та ризиків, передбачених частинами 1 та 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і таким чином створили процесуальні умови слідчим суддям для їх задоволення.

Так, ОСОБА_23 25 січня 2014 року погодила письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 , прокурор ОСОБА_24 24 та 25 січня 2014 року погодив аналогічні письмові клопотання стосовно підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідно, прокурор ОСОБА_25 24 та 25 січня 2014 року такі самі клопотання стосовно підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_14 відповідно, прокурор ОСОБА_26 25 січня 2014 року аналогічні клопотання стосовно підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Надалі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , виконуючи надану раніше вказівку ОСОБА_4 , несвідомо реалізуючи його злочинну мету, спрямовану на обрання завідомо невинним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та залякування у такий спосіб учасників заходів протесту, вранці 25 січня 2014 року внесли зазначені клопотання із додатками для розгляду слідчим суддям Чорнобаївського районного суду.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на виконання явно злочинної вказівки (наказу) щодо незаконного тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , розуміючи, що слідчі судді Чорнобаївського районного суду за результатами розгляду вищевказаних клопотань відмовлять в їх задоволенні через відсутність як матеріалів кримінального провадження № 0000356, у якому здійснювалось досудове розслідування стосовно цих осіб, так і доказів про вчинення ними інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України ризиків, що є підставами для застосування запобіжних заходів і такого виняткового їх виду, як тримання під вартою, втрутився у діяльність судових органів з метою перешкоджання виконанню ними (слідчими суддями) службових обов`язків та добитись винесення неправосудних рішень.

Зокрема, він ( ОСОБА_4 ) з цією метою увечері 24 січня 2014 року зателефонував почергово слідчим суддям Чорнобаївського районного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 і наполягав на обранні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , які завідомо для нього незаконно були притягнуті до кримінальної відповідальності, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на прийняте з цього приводу рішення керівництвом прокуратури Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області.

Перебуваючи під впливом ОСОБА_4 та помилково вважаючи, що клопотання про обрання підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими і що це питання, крім ОСОБА_4 , справді вивчалось та вирішувалось керівництвом прокуратури Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області, слідчі судді Чорнобаївського районного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 вирішили задовольнити ці клопотання без фактичної перевірки наявності доказів про причетність зазначених осіб до вчинення інкримінованих їм злочинів, один з яких належить до категорії тяжких, а також ризиків, які давали б підстави вважати, що ці підозрювані можуть переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків та їхні показання, що, у свою чергу, могло свідчити про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За таких обставин 25 січня 2014 року ОСОБА_28 та ОСОБА_27 розглянули в судовому засіданні в приміщенні Чорнобаївського районного суду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 та безпідставно їх задовольнили, незаконно обравши їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.

Так, слідчий суддя ОСОБА_28 винесла ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , а слідчий суддя ОСОБА_27 підозрюваним ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . При цьому прокурори прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , перебуваючи під протиправним впливом ОСОБА_4 і не усвідомлюючи злочинного характеру своїх дій, підтримали в судовому засіданні клопотання про обрання ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі: ОСОБА_23 стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , ОСОБА_24 стосовно підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_25 стосовно підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , ОСОБА_26 стосовно підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .

На виконання ухвал слідчих суддів Чорнобаївського районного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 про обрання підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ці особи були поміщені до слідчого ізолятора, де їх незаконно тримали під вартою, а саме: ОСОБА_8 з 25 січня по 4 лютого 2014 року, ОСОБА_9 з 25 січня по 3 лютого 2014 року, ОСОБА_10 з 25 січня по 31 січня 2014 року, ОСОБА_11 з 25 січня по 4 лютого 2014 року, ОСОБА_12 з 25 по 30 січня 2014 року, ОСОБА_13 з 25 січня по 12 лютого 2014 року, ОСОБА_14 з 25 січня по 04 лютого 2014 року.

Тим самим за наведених обставин ОСОБА_4 як службова особа прокурор Чорнобаївського району організував вчинення злочину незаконне тримання під вартою шляхом надання незаконних вказівок про складання та погодження клопотань у кримінальному провадженні про обрання ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийняття судових рішень про задоволення цих клопотань та обрання цим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на виконання яких вони були поміщені до слідчого ізолятора та утримувались в ньому під вартою.

Надалі кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю в їхніх діяннях складу цих кримінальних правопорушень.

Зазначеними протиправними діями вказаним особам завдано істотної шкоди нематеріального характеру, яка полягає в обмеженні конституційних прав, порушенні гарантованих статтею 29 Конституції України прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як громадян України, а також заподіяно істотної шкоди державі в особі Міністерства внутрішніх справ України та прокуратури України підірвано авторитет цих державних органів, оскільки такі дії правоохоронців спричинили глибоке обурення усіх верств населення України та негативну реакцію суспільства на діяльність правоохоронних інституцій держави.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи службовою особою, умисно організував на виконання явно злочинного наказу в інших особистих інтересах завідомо незаконне тримання під вартою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 41, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 371 Кримінального кодексу України.

Також ОСОБА_4 як прокурор Чорнобаївського району Черкаської області та службова особа, що займає відповідальне становище, за вказаних обставин незаконно перешкоджав за попередньою змовою групою осіб проведенню зборів та мітингів.

Так, починаючи з 22 листопада 2013 року у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові акції протесту у формі зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, а з часом, після неправомірного застосування стосовно них працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни керівництва держави. Такі ж заходи громадян надалі відбувались і в інших регіонах України.

У цей час вищі посадові особи держави, розслідування злочинних дій яких здійснюється в окремому кримінальному провадженні, бажаючи якнайдовше зберегти владні повноваження та припинити будь-які масові акції протесту, вирішили вчинити протиправні дії стосовно їхніх активних учасників з метою їх тимчасової фізичної ізоляції шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залякування у вказаний спосіб інших громадян та спонукання відмовитись брати надалі в них участь.

Таким чином, був розроблений злочинний механізм силового припинення будь-яких зборів, мітингів та інших заходів протесту проти існуючої на той час влади.

Для реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання службових осіб державних, правоохоронних та судових органів.

23 січня 2014 року аналогічні збори та мітинги громадян, гарантовані Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України, відбулись на площі Соборній у місті Черкаси біля будівлі Черкаської обласної державної адміністрації, у якій взяло участь близько 3 (трьох) тисяч осіб. Під час проведення цих заходів група радикально налаштованих осіб вчинила провокаційні дії, які супроводжувались проникненням до приміщення Черкаської обласної державної адміністрації та іншими протиправними діями. Надалі до цієї будівлі зайшли інші особи, які участі у вказаних протиправних діях не брали. Крім того, багато осіб в той час перебувало на площі Соборній.

Того ж дня, тобто 23 січня 2014 року, слідчим слідчого відділу Соснівського РВ в місті Черкаси внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальні провадження за № 0000308 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України, та за № 0000309 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, які було об`єднано в одне провадження.

У ніч на 24 січня 2014 року працівники міліції громадської безпеки, спецпідрозділу роти міліції особливого призначення «Беркут», батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області та інших підрозділів, із перевищенням влади та службових повноважень, безпідставно застосовуючи фізичну силу та спеціальні засоби, витіснили із приміщення Черкаської обласної державної адміністрації за межі будівлі осіб, які там перебували, та переслідували їх з метою затримання.

Під час указаних подій невстановленими співробітниками міліції громадської безпеки УМВС України в Черкаській області неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси на бульварі Шевченка, 185, у якій розташована Черкаська обласна державна адміністрація, затримано понад 50 осіб, у тому числі громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які жодної участі у масових заворушеннях і захопленні та блокуванні роботи Черкаської обласної державної адміністрації не брали, а перебували неподалік, кожен з різних підстав, що не було заборонено у спосіб, передбачений законом.

Після цього співробітниками відділу конвойної служби міліції УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було примусово доставлено до приміщення Соснівського РВ в місті Черкаси за адресою: місто Черкаси, вулиця Пастерівська, 104.

Надалі слідчими слідчого відділу Соснівського РВ в місті Черкаси на виконання протиправної вказівки невстановлених осіб з керівництва правоохоронних органів Черкаської області, розслідування стосовно яких проводиться в окремому кримінальному провадженні, у період з 2 години до 6 години 05 хвилин 24 січня 2014 року безпідставно складено протоколи про затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на підставі частини 1 статті 208 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні № 0000308 як підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України.

Уранці того ж дня, тобто 24 січня 2014 року, не встановлені на цей час службові особи із числа керівництва Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України, розслідування протиправних дій яких проводиться в окремому кримінальному провадженні, з метою реалізації злочинного умислу вищих посадових осіб держави щодо перешкоджання проведенню мирних акцій протесту та їх припинення шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та залякування в такий спосіб їх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них, доручили керівництву прокуратури Черкаської області та УМВС України в Черкаській області вжити для цього відповідні заходи.

На виконання цієї протиправної вказівки, враховуючи значну кількість затриманих осіб в місті Черкаси, не встановлені на цей час службові особи із числа керівництва правоохоронних органів Черкаської області, зокрема прокуратури Черкаської області та УМВС України в Черкаській області, а також керівництва апеляційного суду Черкаської області, розслідування протиправних дій також проводиться в окремому кримінальному провадженні, прийняли завідомо злочинне рішення про притягнення затриманих в ніч з 23 на 24 січня 2014 року осіб до кримінальної відповідальності та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на те, що розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 фактично ще не проводилось і обставини події, яка мала місце, не були встановлені.

Для реалізації цього умислу вказані службові особи розробили відповідний план злочинних дій, який полягав у тому, що матеріали кримінального провадження № 0000308 повинні бути розділені на декілька епізодів та направлені у заздалегідь визначені районні відділи УМВС України в Черкаській області. Потім керівникам відповідних прокуратур та слідчих підрозділів міліції передбачалось надати вказівки щодо забезпечення притягнення до кримінальної відповідальності осіб, затриманих у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, та спрямування до суду клопотань про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно головам місцевих судів повинно було надійти доручення забезпечити розгляд указаних клопотань та прийняти рішення про обрання затриманим особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Після досягнення цієї мети, а саме повідомлення про підозру особам, затриманим неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкасах, та обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, раніше виділені епізоди повинні були знову приєднані до кримінального провадження № 0000308.

На виконання цього плану невстановлені службові особи УМВС України в Черкаській області, з метою перешкоджання проведенню подальших акцій протесту та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від подальшої участі в них, надали керівництву територіальних слідчих підрозділів міліції, завідомо незаконну вказівку про необхідність скласти повідомлення про підозру затриманим в місті Черкаси особам, матеріали щодо яких надійдуть, та вручити їх після погодження процесуальним керівником, а також скласти клопотання про обрання щодо цих підозрюваних запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У свою чергу, невстановлені службові особи прокуратури Черкаської області, з цією ж метою, надали вказівку керівникам територіальних прокуратур, забезпечити погодження підозр затриманим в місті Черкаси особам та клопотань про обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також підтримати ці клопотання під час судового розгляду.

Одночасно невстановлені службові особи із числа керівництва апеляційного суду Черкаської області надали головам місцевих судів вказівку забезпечити розгляд та задоволення клопотань слідчих слідчого відділення Смілянського міськвідділу внутрішніх справ про обрання затриманим в місті Черкаси особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На виконання цього плану постановою заступника прокурора міста Черкас ОСОБА_15 , визначеного керівником групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000308 та задіяного у реалізації злочинного плану, в період з 19 години 08 хвилин до 19 години 15 хвилин 24 січня 2014 року незаконно, в порушення вимог частини 3 статті 217 Кримінального процесуального кодексу України виділено з цього кримінального провадження матеріали щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу України, за № 0000356.

Також 24 січня 2014 року о 19 годині 31 хвилині виконувач обов`язків прокурора Черкаської області ОСОБА_16 незаконно, в порушення вимог статті 218 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000349 доручив слідчому відділенню Чорнобаївського РВ УМВС України в Черкаській області. При цьому підслідність кримінальних правопорушень у вказаному кримінальному провадженні не змінювалась.

Уранці того ж дня, тобто 24 січня 2014 року, невстановлена службова особа з керівництва прокуратури Черкаської області, на виконання розробленого плану злочинних дій щодо перешкоджання проведенню подальших зборів та мітингів громадян в місті Черкасах, що відбувалися 23 січня 2014 року, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, надала прокурору Чорнобаївського району ОСОБА_4 усну вказівку, що мала характер явно злочинного наказу, забезпечити притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затриманим уночі неподалік будівлі «Будинок Рад» у місті Черкаси ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 як підозрюваним у кримінальному провадженні, матеріали якого для організації досудового розслідування будуть спрямовані до прокуратури Чорнобаївського району.

За таких обставин ОСОБА_4 як керівник районної прокуратури та службова особа, на яку відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII покладено обов`язок забезпечувати дотримання стану законності у ході досудового розслідування, охорону прав та інтересів осіб при здійсненні кримінального провадження, повинен був відмовитись виконувати цю завідомо злочинну вказівку (наказ) та запобігти незаконному притягненню вказаних осіб до кримінальної відповідальності та обранню їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак ОСОБА_4 , діючи умисно з кар`єристських мотивів, маючи на меті догодити своєму безпосередньому керівництву та забезпечити подальше своє перебування на обійманій посаді, з метою перешкоджання проведенню надалі акцій протесту, що відбулися 23 січня 2014 року в місті Черкаси, та їх припинення шляхом залякування їхніх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них, погодився виконати явно злочинну вказівку (наказ) зазначеної службової особи і, здійснюючи з використанням своїх службових та процесуальних повноважень протиправний вплив на начальника слідчого відділення Чорнобаївського РВ ОСОБА_18 , старшого слідчого цього слідчого підрозділу ОСОБА_19 та слідчих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , старшого прокурора прокуратури Чорнобаївського району ОСОБА_23 , прокурорів цієї прокуратури ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , добився прийняття ними незаконних рішень, а саме складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, а також складання та погодження клопотань до слідчого судді Чорнобаївського районного суду про обрання цим особам, незаконно притягнутим до кримінальної відповідальності, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, за вказаних обставин ОСОБА_4 вступив у змову з невстановленими особами з керівництва прокуратури Черкаської області щодо вчинення умисних дій, спрямованих на перешкоджання проведенню масових зборів та мітингів громадян в місті Черкасах, та їх припинення шляхом залякування учасників цих заходів протесту та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них.

Надалі ОСОБА_4 , розуміючи, що слідчі судді Чорнобаївського районного суду за результатами розгляду вказаних клопотань відмовлять в їх задоволенні та через це він не зможе виконати одержаний ним явно злочинний наказ, оскільки були відсутні як матеріали кримінального провадження № 0000356 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , так і докази про вчинення ними інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також визначені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України ризики, що є підставами для застосування запобіжних заходів і такого виняткового їх виду, як тримання під вартою, вирішив втрутитись у діяльність судових органів з метою перешкоджання виконанню ними (слідчими суддями) службових обов`язків та добитися винесення неправосудних рішень.

Реалізуючи злочинний умисел на обрання зазначеним особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та досягнення поставленої мети перешкоджання проведенню акцій протесту у місті Черкасах та їх припинення шляхом залякування громадян, складовою якого мала стати тимчасова фізична ізоляція від суспільства завідомо невинних осіб, ОСОБА_4 24 січня 2014 року приблизно о 22 годині зателефонував почергово слідчим суддям Чорнобаївського районного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 і наполягав на невідкладному задоволенні клопотань, які надійдуть до суду, та обранні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , підозрюваним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на прийняте з цього приводу рішення керівництвом прокуратури Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області.

Перебуваючи під впливом ОСОБА_4 та помилково вважаючи, що клопотання про обрання підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими і що це питання, крім ОСОБА_4 , справді вивчалось та вирішувалось керівництвом прокуратури Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області, ОСОБА_28 та ОСОБА_27 вирішили задовольнити ці клопотання без фактичної перевірки наявності доказів про причетність зазначених осіб до вчинення інкримінованих їм злочинів, а також ризиків, які давали б підстави вважати, що ці підозрювані можуть переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків та їхні показання, що, у свою чергу, могло свідчити про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

25 січня 2014 року за результатами судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 слідчі судді Чорнобаївського районного суду ОСОБА_28 та ОСОБА_27 безпідставно їх задовольнили, незаконно обравши цим особам запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.

Надалі кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 294 та частиною 2 статті 341 Кримінального кодексу України, було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Тим самим за наведених обставин ОСОБА_4 як службова особа прокурор Чорнобаївського району за попередньою змовою з невстановленими особами з керівництва прокуратури Черкаської області здійснив в інтересах вищих посадових осіб держави незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в місті Черкаси шляхом незаконного кримінального переслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та тимчасової їх ізоляції з метою залякування у вказаний спосіб учасників зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій та інших осіб і змусити їх відмовитись надалі брати в них участь.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному перешкоджанні проведенню зборів та мітингів, вчинене службовою особою та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, статтею 340 Кримінального кодексу України.

Усього ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні за наведених обставин кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 343 (в редакції від 02.06.2016), частиною 4 статті 41, частиною 2 статті 372, частиною 2 статті 376 (в редакції від 23.02.2014), частиною 4 статті 41, частиною 3 статті 27 та частиною 3 статті 371, частиною 2 статті 28 та статтею 340 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в обґрунтування вказав, що таке звернення обумовлене станом здоров`я ОСОБА_4 та смертю його дружини ОСОБА_29 , неможливістю через це доводити в суді свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Зокрема, у вересні 2022 року ОСОБА_4 переніс гострий інфаркт міокарду. З того часу, ОСОБА_4 неодноразово перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Зокрема, з 13.09.2022 до 27.09.2022 проходив амбулаторне лікування, що підтверджується довідкою ТОВ «Гармонія краси» від 27.09.2022 року. З 28.09.2022 до 28.10.2022 року ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва», діагноз: ІХС, Гострий інфаркт міокарда, факт перебування на лікуванні підтверджується довідкою від 28.10.2022 № 585, виданої КП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва». В період з 29.10,2022 до 30.04.2023 тривала реабілітація ОСОБА_4 , що зумовлювало необхідність утримуватись від керування автомобілем, фізичних, емоційних та психологічних навантажень, інших стресоутворюючих подій, що підтверджується довідкою від 29.11.2022 № 2061, виданою ТОВ «Гармонія краси» (додана раніше до матеріалів справи) про те, що ОСОБА_4 з 30.10.2022 знаходиться на амбулаторному лікуванні та реабілітації з приводу перенесеного гострого інфаркту міокарду та перебуватиме на лікуванні протягом шести місяців (що складає період з 30.10.2022 до 30.04.2023) до одержання групи інвалідності. Крім того, наведені факти підтверджуються випискою № 7005714 від 29.10.2022 із медичної карти хворого ОСОБА_4 та MPT-обстеженням ділянки серця ОСОБА_4 від 20.10.2022 (копії виписки та MPT-обстеження додані раніше до матеріалів справи). Крім того, ОСОБА_4 неодноразово повідомляв суд, що період реабілітації ОСОБА_4 складатиме шість місяців, тобто з 30.10.2022 до 30.04.2023 - до встановлення групи інвалідності і в цей період ОСОБА_4 має утримуватись від керування автомобілем, фізичних, емоційних та психологічних навантажень, інших стресоутворюючих подій. У зв`язку з цим порушувалось питання про призначення судових засідань на період після закінчення реабілітації ОСОБА_4 , тобто на квітень 2023 року. Тому, в період з вересня 2022 року до сьогоднішнього дня ОСОБА_4 проходить тривалий курс реабілітації. За результатами проходження лікування, 09.08.2023 йому встановлена друга група інвалідності довічно з 02.08.2023, що підтверджується довідкою Київського міського центру медико-соціальної експертизи до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААГ № 252471.

Крім того, дружина ОСОБА_4 ОСОБА_29 являлась онкохворою в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, який здійснював ОСОБА_4 , а 14 лютого 2024 року ОСОБА_29 пішла із життя, в зв`язку з чим ОСОБА_4 переніс дуже сильний стрес та емоційне навантаження.

Захисник вказав, що підтверджуючі документи наявні у справі, вони раніше надавались до суду і слугували підставою для відкладення судових засідань та призначення судово-медичної експертизи стану здоров`я ОСОБА_4 , яка підтвердила наявність захворювання, які носять хронічний характер.

Отже, на теперішній час, стан здоров`я ОСОБА_4 та відхід із життя його дружини ОСОБА_29 , не дозволяє йому повноцінно брати участь у судових засіданнях та займатись власним захистом в межах пред`явленого обвинувачення. Більше того, долання відстані до м. Черкаси у 200 км., оскільки ОСОБА_4 на даний час тимчасово проживає в м. Києві, де лікується, для участі у судових засіданнях фактично перетворюється у тортури та серйозно перешкоджає одужанню останнього. Після кожної поїздки ОСОБА_4 тривалий час почуває себе погано, відчуває погіршення самопочуття та стану здоров`я, в нього піднімається артеріальний тиск, загострюється біль в грудній клітині.

Крім того, захисник звернув увагу на ряд інших несприятливих сімейних обставин, що об`єктивно позбавляють ОСОБА_4 можливості повноцінно займатись власним захистом в ході судового розгляду. Зокрема, це відхід із життя дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_29 , подолання сильного стресу та емоційного навантаження. Через негативні емоції та переживання значно погіршився також фізичний стан та стан самопочуття ОСОБА_4 . Тому додаткове фізичне та емоційне навантаження, пов`язане з прибуттям в судові засідання та участю в них може серйозно, навіть непоправно відобразитись на психічному та фізичному здоров`ї ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строків давності, висловив що розуміє правові наслідки закриття кримінального провадження з вказаних підстав, зокрема що сплив строків давності не є реабілітуючою підставою, незважаючи на це наголосив, що не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а подання вказаного клопотання не свідчить про визнання ним своєї вини у їх вчиненні.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності дійсно закінчилися, при вирішенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цієї підстави покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, зокрема що це не є реабілітуючою підставою, керується наступним.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинені в період часу з 23.01.2014 по 12.02.2014.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції, яка діяла на 24.01.2014, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Злочини, передбачені ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч.2 ст.343, ч. 2 ст. 376 КК України на час їх вчинення, згідно зі ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла станом на 24.01.2014), віднесені до злочинів середньої тяжкості. У свою чергу кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 371, за ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 372 КК України, на час їх вчинення, згідно зі ст. 12 КК України ( в редакції, яка діяла станом на 24.01.2014) тяжких злочинів.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч. 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст.49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки з дня вчинення найтяжкого злочину минуло понад десять років, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.49 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 підлягають залишенню без розгляду, роз`яснивши потерпілим право звернутись з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, ст. 372, 395 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 376, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та кримінальне провадження закрити.

Цивільні позови у справі - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_30