Справа № 304/936/24
Номер провадження 1-кп/298/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000082 внесеного 9 березня 2024 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який має місце проживання в прийомній сім`ї ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, студента ПТУ-33 смт.В.Березний, непрацюючого, неодруженого, судимого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2023 року за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 з Закарпатського апеляційного суду до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, разом з ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, передано на розгляд до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29.04.2024 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження. Зазначив, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору, так як і підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Крім того, 06.05.2024 прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 днів. Клопотання мотивовано наявністю, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків у кримінальному провадженні №0000082, які щодо ОСОБА_3 були встановлені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема, існують ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку прокурора, дані про особу ОСОБА_3 , який має судимість, поряд з відсутністю постійного джерела доходу та вчинення нового умисного корисливого злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, свідчить про його суспільну небезпеку та необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та з підстав наведених у ньому просив задовольнити.

Обвинувачений не заперечував щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Поряд з цим, заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказавши, що є студентом, навчається в ПТУ в смт.В.Березний, йому потрібно закінчувати навчання, цього року є випускником. Показав, що мотоцикл не викрадав, потерпілий дозволив йому такий взяти.

Захисник щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Втім, просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з безпідставністю зазначених прокурором у клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та їх недоведеністю. Заявив клопотання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме нічний домашній арешт, посилаючись на наявність у ОСОБА_3 постійного місця проживання, останній є студентом, виховується в прийомній сім`ї, є сиротою.

Потерпілий щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого заперечив, просив не застосувати такий відносно ОСОБА_3 , вказавши, що він дозволяв обвинуваченому брати мотоцикл, коли у нього буде потреба в цьому, вони є добрими знайомими, справа щодо обвинуваченого розпочата помилково, на досудовому слідстві потерпілий казав працівниками поліції про те, що він давав дозвіл ОСОБА_3 брати мотоцикл, однак вони його не слухали, давали підписувати іншого змісту пояснення, навіть відео переписували з його допитом. Ствердив, що у день події він вживав алкоголь, тому забув, що дозволив ОСОБА_3 взяти мотоцикл.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження стосовно можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Згідно з ч.1 ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьоїстатті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 9 березня 2024 рокувідносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено.

За підсудністю даний обвинувальний акт на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року підлягає розгляду Великоберезнянським районним судом Закарпатської області. Судовий розгляд слід проводити у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження.

Перешкод для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту судом не встановлено; підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, відсутні, як і підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України.

У даному кримінальному провадженні суд не вбачає необхідності в складанні досудової доповіді.

Вирішуючи подане прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_3 найсуворішого запобіжного заходу, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом встановлено, що в провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000082 від 9 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Щодо ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 75700 грн.

Щодо обґрунтованості підозри, то суд констатує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, і діянням ОСОБА_3 надана правова кваліфікація за вказаною частиною зазначеної статті КК України.

Суд звертає увагу, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду та вирішується питання про запобіжний захід на етапі підготовчого судового засідання, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, при цьому докази зібрані на стадії досудового розслідування ще не досліджувалися.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Суд зазначає, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також наданий до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000082 від 9 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 . слідчим суддею місцевого суду надавалась оцінка обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких послався прокурор у клопотанні щодо ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що існує незначний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також судом враховано, що ОСОБА_3 вироком Великоберезнянського районного суду від 31.08.2023 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 років з встановленням іспитового строку на 1 рік. З урахуванням наведеного доводи прокурора про ймовірність вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення є підставними.

За наведеного, в ході судового розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п. 1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, суд вважає, що прокурор не довів існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні. Суд зазначає, що прокурором не подано до суду документальних доказів наявності зазначеного ризику, передбачених ст.177 КПК України.

При розгляді клопотання прокурора суд також враховує, що встановлені судом ризики, не можуть виправдовувати його ув`язнення. Поряд з цим суд також приймає до уваги засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 є молодий за віком - 19 років, має постійне місце проживання та місце реєстрації, є сиротою, виховується в прийомній сім`ї ОСОБА_4 , навчається в ПТУ АДРЕСА_2 за денною формою навчання з професії тракторист, слюсар-ремонтник, термін навчання до 28 червня 2024 року, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та встановлені ризики, на переконання суду, не дають підстав для тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, однак вважаються достатніми для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби, з покладенням обмежень, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку суду, застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар та не суперечитиме КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 291, 314-317 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження №0000082 від9 березня 2024 рокупро обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області на 14-у годину 00 хвилин 13 травня 2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово. У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

У задоволенні клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 - задовольнити. Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 год. 59 хв. 04.07.2024, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: з`являтися до прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків визначити по 04.07.2024.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 ,що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

На ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1