Справа № 368/1596/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2723/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 20 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Демівщина Київської області, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта вища, водій-механізатор СФГ «Залужжя», не інвалід, одружений, маючий на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

засуджено за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358КК України до покарання у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; засуджено за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначено у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, на початку березня 2013 року у ОСОБА_7 виник умисел на підроблення посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами категорії «А1», «А2», «В1», «В2» шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні машинами. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення тракториста-машиніста, ОСОБА_7 , в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №217 від 2 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», а саме п.7, згідно якого посвідчення видається особі, яка здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби, в кінці березня 2013 року діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення машиніста-тракториста, за невстановлених у ході дізнання обставин, вступив у змову з невстановленою особою, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення машиніста-тракториста), надав невстановленій досудовим слідством особі свої анкетні дані та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

У подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці виготовила підроблений документ посвідчення машиніста-тракториста, яке надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення машиніста-тракториста, серія ЕВ і номер НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «В1», «В2» від 28.03.2013, нібито видане ДІСГ в Київській області, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_7 . Після цього, в кінці березня 2013 року, за невстановлених у ході дізнання обставин, ОСОБА_7 отримав від невстановленої дізнанням особи зазначене підроблене посвідчення машиніста-тракториста.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, та яке надає права, з метою його використання підроблювачем чи іншою особою.

19.10.2023 приблизно об 11 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в селі Великі Пріцьки Обухівського району Київської області, на автодорозі Н02 (сполучення Кревенець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка), а саме поблизу повороту в сторону міста Канів на автодорогу Р19), будучи учасником дорожнього руху в якості водія машини - колісний трактор марки, моделі "НАТТАТ А110", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівників сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки поліцейському завідомо підроблений документ, а саме посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_3 від 28.03.2013 на своє ім`я, тобто використав завідомо підроблений документ, факт пред`явлення якого був виявлений поліцейським відділення поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-23/57053-ДД від 25.10.2023, бланк наданого на дослідження посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , на ім`я « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 28.03.2013 року, не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту, аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Таким чином ОСОБА_7 використав завідомо підроблений документ.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Роз`яснити ОСОБА_7 право на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі надання згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності за епізодом за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, визначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У разі незгоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності визначити покарання за ч. 5 ст.27 ч. 1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити його від призначеного покарання; визначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеність його вини, зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке відповідно до положень ч. 3 ст. 12 КК України станом на момент вчинення правопорушення відносилось до злочинів невеликої тяжкості та зважаючи, що кримінальне правопорушення вчинено на початку березня 2013 року та на момент ухвалення оскаржуваного вироку від 20.12.2023 року минуло більше ніж 3 роки від дати вчинення злочину, суд не роз`яснив обвинуваченому право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказаним епізодом та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, допустивши при цьому істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Також зазначає, що у разі згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності по вказаному епізоду, суд мав би звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а у разі відмови від такого звільнення - визнати його винним та призначити покарання , однак звільнити від нього на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, а тому вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з обвинувального акту , ОСОБА_7 обвинувачувався у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.358КК України, вчиненому у березні 2013 року.

На час судового розгляду сплив строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України.

Як випливає з правового висновку Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 06.12.2021 року ( справа №521/8873/18), за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст.49КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст.284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст.285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як вбачається із журналу судового засідання, судом першої інстанції не виконано обов`язку роз`яснити ОСОБА_7 те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст.49КК, для звільнення від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст.284КПК, а також його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Не виконання судом даного обов`язку є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Під час апеляційного розгляду після роз`яснення ОСОБА_7 такого права, останнім заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Колегія суддів вважає необхідним клопотання обвинуваченого задовольнити і звільнити останнього від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, встановлені п.2 ч.1 ст.49 КК України, а перебіг давності не зупинявся і переривався.

Оскільки ОСОБА_7 звільняється від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України на підставі ст.49 КК України, то кримінальне провадження в силу приписів ч.3 ст.288 КПК України підлягає закриттю.

Так як суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, зокрема ст.49 КК України, і неправомірно призначив покарання ОСОБА_7 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, то є безпідставним також і визначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за вимогами ч.1 ст.70 КК України.

За таких обставин вирок підлягає зміні у частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 , ч.1 ст.358 КК України закрити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Виключити з вироку посилання на застосування вимог ч.1 ст.70 КК України.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: