Справа № 243/4466/24
Провадження №1-кп/243/735/2024
ВИРОК

Іменем України

05 липня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року, кримінальне провадження №0000448 від 11 травня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов?янська Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась.

Згідно Указу Президента України № 49/2024 від 5 лютого 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3564-ІХ від 06.02.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизні, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резервi, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ТЦК та СП для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони перебувають на військовому обліку, громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки тa мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згiдно із законом.

Встановлено, що ОСОБА_4 , згідно військового квитка НОМЕР_1 з 04.06.1996 на підставі наказу Міністерства оборони України №224 від 12.05.1996 звільнений (демобілізований) у запас та скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В період з 07.06.1996 по 25.08.1998, та в подальшому 01.11.1999 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким чином ОСОБА_4 є військовозобов`язаним запасу.

02.05.2024 о 10 годині 30 хвилин у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 працівниками центру комплектування ОСОБА_4 було запропоновано отримати під особистий підпис повістку про явку за адресою: АДРЕСА_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки за призовом для проходження військової служби у Збройних Силах України за мобілізацією, від отримання якої в той же день та в той же час на тому ж місці останній відмовився.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, що якщо не виконати свої зобов`язання як громадянина, передбачені ст. 65 Конституції України по швидкій і своєчасній мобілізації й спільній обороні від агресора не можливо бути дати ефективну відсіч нападникам на країну, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 07 годині 20 хвилин 03.05.2024 року для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, визнав повністю, не заперечував проти розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України. Повідомив, що знає про введення на території України воєнного стану, а також про відсутність у нього підстав для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією. Зазначив, що дійсно 02.05.2024 року о 10 год. 30 хв. йому було запропоновано працівниками центру комплектування отримати повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 для відправки за призовом для проходження військової служби за мобілізацією, яку він отримувати відмовився, та у зазначений час , а саме 03.05.2024 року о 07 год. 20 хв., до вищевказаного РТЦК та СП без поважних причин не з`явився.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують їх особу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у здійсненні ним злочину, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ст. 336 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який раніше несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При сукупності обставин скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд приходить до переконання про те, що виправлення та перевиховання останнього є неможливим без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, що викладена колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 5 лютого 2024 року по справі №625/67/23, оскільки, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину та факт введення на території України воєнного стану, дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, а тому застосування інституту звільнення від відбування покарання не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинених нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирати.

Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання за цим вироком ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1