УХВАЛА

29 березня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження № 0000162 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та здійснюється досудове розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2023 року близько 17 год. 54 хв. по вул. Рівненська у м. Вараш, Рівненської області військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (Національної гвардії України) головний сержант ОСОБА_5 рухаючись автомобілем марки Land Rover, на іноземній реєстрації, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який від отриманих травм загинув у кареті швидкої допомоги. Своїми діями ОСОБА_5 нібито вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Вищевказаний автомобіль переданий волонтерами в підрозділ, в якому проходить службу ОСОБА_5 , приблизно в лютому 2023 року в районі населеного пункту Кремінна, Луганської області та який 14.11.2023 року використав ОСОБА_5 відповідно до вказівок командира роти ОСОБА_8 в ході виконання завдання згідно бойового розпорядження.

В рамках вказаного кримінального провадження на вищевказаний автомобіль «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.11.2023 року. Згідно даної ухвали арешт було накладено шляхом заборони власнику майна та будь якій особі користуватись та розпоряджатись цим майном у будь якій спосіб.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування або відчуження майна. Зважаючи на те, що відповідними працівниками органу досудового розслідування та іншими компетентними особами було здійснено усі заходи щодо дослідження транспортного засобу, як речового доказу, та зафіксовано усі вихідні дані у встановленому законом порядку, вважаю, що підстави для подальшого утримання та арешту автомобіля «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 відпали.

Просить суд скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2023 року у справі № 569/22411/23 на автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 , в частині заборони власнику автомобіля чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном, залишивши арешт щодо заборони власнику чи іншій особі відчужувати вищевказане майно у будь-який спосіб до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Передати на безоплатне зберігання «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 ОСОБА_5 .

Повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 без сплати за зберігання на території спеціального майданчика.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання. Пояснив, що клопотання не обґрунтоване та безпідставне.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, в провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження № 0000162 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та здійснюється досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 28 листопада 2023 року накладено арешт на майно, а саме автомобіль «Land Rover Range Rover», 1999 р.в., р.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; велосипед синьо-зеленого кольору, - що вилучені 15.11.2023, в ході проведення огляду місця дорожньотранспортної пригоди в м. Вараш, Рівненської області, по вул. Рівненській,. шляхом заборони власнику майна та будь якій особі користуватись, розпоряджатись цим майном у будь який спосіб, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що зважаючи на те, що відповідними працівниками органу досудового розслідування та іншими компетентними особами було здійснено усі заходи щодо дослідження транспортного засобу, «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , як речового доказу, та зафіксовано усі вихідні дані у встановленому законом порядку.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна задоволити частково.

Зобов`язати уповноважену особу в провадженні якого перебуває кримінальне провадження повернути без сплати за зберігання на території спеціального майданчика на відповідальне зберігання та користування без зняття арешту, автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 ОСОБА_5 .

Зобов`язати ОСОБА_5 на першу вимогу слідчого, в якого знаходиться кримінальне провадження надавати автомобіль марки «Land Rover Range Rover», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 для проведення слідчих дій та призначених експертиз.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9