Справа № 192/1572/22
Провадження № 1-кп/192/37/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000453, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, офіційно не працевлаштований, військовозобов`язаний, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, не є інвалідом, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2021 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 з пасажиром - неповнолітньою ОСОБА_5 , не маючи права керування транспортними засобами, здійснював рух із увімкненим дальнім світлом фар та поблизу буд. АДРЕСА_2 порушуючи вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням автомобіля, виїхав на праве узбіччя з послідуючим з`їздом у правий кювет, де допустив наїзд на дерево.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла плечової кістки, закритого уламкового перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, оскільки термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 2861 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 07 листопада 2021 року він не вживав алкогольні напої та ввечері керуючи автомобілем свого вітчима рухався по с. Тритузне до магазину, щоб купити цигарки, де і зустрів ОСОБА_5 та її подружку Віку. Оскільки йшов дощ, то він запропонував підвезти дівчат додому, на що останні погодилися. ОСОБА_5 сіла на переднє пасажирське сидіння та пристебнулася паском безпеки, а Віка сіла назад. Після того, як він підвіз Віку додому, вони разом з ОСОБА_5 , яка залишалася перебувати на передньому пасажирському сидінні, поїхали до магазину в с. Тритузне. Рухалися зі швидкістю приблизно 60 км/год, однак через те, що йшов дощ та дорожнє покриття було мокрим, то він не впорався з керуванням і на повороті здійснив наїзд на дерево, а в результаті ДТП він та потерпіла отримали тілесні ушкодження. Категорично заперечував факт перебування під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що оскільки він перебував без свідомості протягом трьох тижнів, то у нього не брали кров на аналіз для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Під час судових дебатів не розкаявся у вчиненому.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 в дебатах просив виправдати ОСОБА_3 , оскільки вважав, що відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 286-1 КК України внесені не були, оскільки згідно витягу з ЄДРД внесені відомості за іншою статтею, а саме за ч. 1 ст.286 КК України; належні докази перебування обвинуваченого під час в ДТП в стані алкогольного сп`яніння відсутні, а експертом під час виконання авто-технічної експертизи не дотримано право обвинуваченого на відвід експерту, який є упередженим через те, що працює в системі МВС та ним не було враховані істинні вихідні дані, а саме те що під час ДТП йшов дощ та дорожнє покриття було мокрим. Тому захисник вважав, що всі отримані докази в даному кримінальному провадженні є недопустимими і просив виправдати ОСОБА_3 .

Не зважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 2861 КК України повністю доведена та підтверджується наступними доказами, які були досліджені судом, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, план-схемою та таблицями зображень до нього від 07 листопада 2021 року, з якого з`ясовано, що місцем дорожньо-транспортної пригоди, є АДРЕСА_2 . Внаслідок зіткнення транспортного засобу з деревом, автомобіль марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 отримав пошкодження кузова з локалізацією з лівої бічної сторони, розбиття скла передньої лівої двері та лобового скла (а.с. 30-37, т.1); Суд відкидає заперечення захисника в тій частині, що вказаний протокол є неналежним доказом з огляду на те, що в ньому не зазначено про те, що дорожнє покриття було мокрим через дощ, про що говорили потерпіла ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки судом було перевірено позицію сторони захисту в цій частині та з`ясовано, що про дощ повідомили суду потерпіла та лише свідки, які перебувають у приятельських відносинах з обвинувачем. Разом з тим, незалежні свідки - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спростували показання свідків в цій частині, що в день ДТП йшов дощ, та що дорожнє покриття було незадовільного стану;

-показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були залучені в якості понятих під час складання протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 листопада 2021 року, які надали суду показання про те, що вони поверталися з м. Київ додому та були зупинені працівниками поліції для складання вказаного протоколу. Свідки вказали, що 07 листопада 2011 року не було дощу, дорожнє покриття було чистим та сухим, про що також зазначено в протоколі. В даній ділянці дороги ями відсутні, оскільки свідки часто рухаються вказаним маршрутом на автомобілі. Тому судом було перевірено версію обвинуваченого та його захисника в частині того, що ДТП сталося не з вини обвинуваченого, а внаслідок збігу несприятливих обставин у вигляді вибоїн та ям на дорозі, а також дощу. Показання вказаних свідків повністю спростують в цій частині показання як обвинуваченого, так і потерпілої та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , в частині того, що в день ДТП був дощ.

-довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І. І. Мечникова» Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації Міністерства охорони здоров`я України №976 від 24 листопада 2021 року, згідно якої ОСОБА_3 поступив в приймально-діагностичне відділення 07 листопада 2021 року в стані алкогольного сп`яніння, кількісний показник дорівнює 2,583 проміле (а.с. 38, т.1); Суд відкидає заперечення захисника в тій частині, що форма вказаної довідки не затверджена МОЗ та що видача її слідчому порушує права ОСОБА_3 , оскільки норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень ст. ст. 84, 92, 94 КПК. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 643/20474/15-к. Суд вважає, що перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 в день ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки кров у нього була відібрана на аналіз о 23 годині 55 хвилин, а ДТП сталася приблизно о 22 голині 00 хвилин, та з цього часу обвинувачений перебував без свідомості. Встановлення такого факту можливе навіть за відсутності медичного висновку й показаннями свідків, про що вказано в постанові Верховного Суду у справі від 01 грудня 2021 року у справі № 672/1402/17. Тому суд вважає, що факт перебування ОСОБА_3 під час ДТП 07 листопада 2021 року в стані алкогольного сп`яніння доведено достатніми та належними доказами, а показання потерпілої та свідка ОСОБА_16 в цій частині не узгоджуються з письмовими доказами у зв`язку з чим відкидаються судом;

-висновком експерта №25Е від 17 лютого 2022 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла плечової кістки, закритого уламкового перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням (за даними медичної документації), які утворилися від дії тупих твердих предметів або при ударах об таких, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди від дії виступаючих частин салону автомобіля, не виключена можливість, що утворилися в термін, який вказаний в постанові слідчого та в медичній документації, а саме 07 листопада 2021 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як термін зростання кісткової тканини складає понад 21 добу. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи не виключена можливість, що вони могли бути утворені від виступаючих частин салону легкового автомобіля в результаті виїзду легкового автомобіля на праве узбіччя та наїзду на дерево, якщо ОСОБА_5 знаходилася в якості пасажира на передньому пасажирському сидіння автомобіля (а.с. 41-43, т.1);

-висновком експерта № СЕ-19/104-22/4219-ІТ від 18 лютого 2022 року, згідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути ДТП водієм ОСОБА_3 визначалася виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з даною ДТП (а.с. 47, 48, т.1); Суд відкидає заперечення захисника в тій частині, що вказаний висновок є неналежним доказом, а експерт є упередженим з огляду на те, що відповідне питання не порушувалося стороною захисту під час судового розгляду, клопотання про допит експерта, відвід експерту стороною захисту не заявлялося, клопотання про проведення повторної експертизи, які і клопотання про проведення слідчого експерименту також сторона захисту не заявляла;

-висновком експерта №СЕ-19/104-22/20713-ІТ від 11 серпня 2022 року, згідно якого на момент огляду рульове керування автомобіля марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 перебувало в працездатному стані (а.с. 50-52, т.1);

-повідомленням Територіального сервісного центру МВС №1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) №31/4-1242-1518 від 24 листопада 2021 року, згідно Єдиного державного реєстру МВС та архівних даних, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не видалася, також ОСОБА_3 не значиться серед позбавлених права керування транспортними засобами (а.с. 53, т.1);

-довідкою-характеристикою виконкому Солонянської селищної ради Широчанського старостинського округу №107 від 03 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_3 в 2021 році закінчив навчання в Солонянському аграрному ліцеї та отримав посвідчення водія-тракториста (а.с. 55, т.1);

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що мешкає неподалік від місця ДТП та в листопаді 2021 року пізно ввечері почула якийсь звук, а коли вийшла на вулицю, то зрозуміла що сталося ДТП. Вона покликала свого чоловіка, після чого викликала швидку медичну допомогу та забрала до хати потерпілу, яка плакала від болю та страху. Обвинуваченого на місці ДТП вона не бачила, оскільки він перебував затиснутим в автомобілі;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який надав суду показання, згідно яких він ввечері 07 листопада 2021 року перебував вдома та почув глухий удар, а коли вийшов на двір, то побачив дівчину яка плакала, а також водія у якого з рота йшла кров та він був непритомний. Свідок викликав швидку допомогу та водія забрали у лікарню. Також свідок пояснив, що на вказаній ділянці дороги часто трапляються ДТП, а в день ДТП дощу не було, проте дорога була трошки мокрою.

-постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 08 листопада 2021 року, згідно якої автомобіль марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 приєднано до кримінального провадження як речовий доказ (а.с. 39, т.1).

Потерпіла ОСОБА_5 , яка на час розгляду кримінального провадження досягла повноліття, надала суду показання, згідно яких вона перебуває у приятельських стосунках з обвинуваченим та на початку листопада 2021 року ввечері вона йшла по АДРЕСА_1 разом зі своєю подружкою ОСОБА_17 , де в цей час зустріла обвинуваченого, який їхав на автомобілі та запропонував їм підвезти їх додому, на що вони погодилися. Потерпіла сіла на переднє пасажирське сидіння, ременем безпеки не була пристебнута. Після того як підвезли подружку додому, то на зворотному шляху на вказаному автомобілі вони з ОСОБА_18 потрапили в дорожньо-транспортну пригоду, оскільки автомобіль розвернуло в іншу сторону, так як дорога була мокра через невеликий дощ, у зв`язку з чим вона отримала перелом руки, а обвинувачений знаходився без свідомості. Чи перебував ОСОБА_3 в момент скоєння ДТП в стані алкогольного сп`яніння потерпілій не відомо, оскільки разом вони алкогольні напої не вживали, а запаху алкоголю від ОСОБА_3 вона не чула. Якби вона почула від нього запах алкоголю, то ніколи б не сіла в автомобіль.

Свідок ОСОБА_14 надала суду показання, згідно яких вона є матір`ю потерпілої та її родина перебуває у приятельських стосунках з обвинуваченим. На початку листопада 2021 року ввечері її донька ОСОБА_5 потрапила у ДТП разом з ОСОБА_19 . В той день був дощ, та свідку відомо що ОСОБА_18 запропонував підвезти дівчат, а після того як завезли подружку доньки, то під час руху він не впорався з керуванням і допустив ДТП. Завдану шкоду здоров`ю він не відшкодував через те, що вони з донькою відмовилися отримувати від нього гроші, бо його стан здоров`я був набагато гіршим. Обставини ДТП свідку не відомі.

Свідок ОСОБА_16 надала суду показання, згідно яких вона перебуває у приятельських стосунках з обвинуваченим та на початку листопада 2021 року ввечері її разом з потерпілою ОСОБА_5 на автомобілі підвозив ОСОБА_3 , оскільки почався дощ. Після того, як її підвезли додому, свідку стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потрапили у ДТП. Ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 свідок не помічала. Обставини ДТП свідку не відомі.

Свідок ОСОБА_15 надав суду показання, згідно яких він є чоловіком матері обвинуваченого та володільцем автомобіля марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , яким дозволяв керувати ОСОБА_3 . Ввечері в листопад 2021 року йому зателефонували та повідомили, що ОСОБА_18 потрапив у ДТП, а в той день йшов дощ. Обставини ДТП свідку не відомі. Дозволу на огляд авто він не надавав, а після повернення автомобіля він його продав на запасні частини, оскільки його ніхто не попереджав про необхідність збереження автомобіля.

Суд зазначає, що оскільки потерпіла та свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 перебувають у приятельських стосунках з обвинуваченим, тому суд критично ставиться до їх показань, в частині того, що в день ДТП йшов дощ, які не узгоджується з іншими доказами по справі, оскільки такі показання спростовані як протоколом огляду місця події, так і показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а тому у суду немає підстав ставити під сумнів висновок експертизи № СЕ-19/104-22/4219-ІТ від 18 лютого 2022 року, оскільки останній виконаний на підставі реальних вихідних даних.

Суд вважає що доказом перебування ОСОБА_3 під час ДТП стані алкогольного сп`яніння також є і виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 9401 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації Міністерства охорони здоров`я України, згідно якої ОСОБА_3 з 07 листопада 2021 року по 18 листопада 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні з клінічним діагнозом: «Тяжка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 2 ст, вогнищеві забої правої скроневої частки, лівої тім`яної частки, перелом потиличної кістки ліворуч з переходом на основу черепа, забій м`яких тканин голови, алкогольне сп`яніння»; Вказаний доказ надала суду сторона захисту та відомості, які в ньому вказані, узгоджуються з відомостями, які зазначені в довідці №976 від 24 листопада 2021 року.

Також вказана обставина доводиться копією журналу обліку досліджень крові на наявність алкоголю, згідно якого 07 листопада 2021 року о 23 годині 55 хвилин у ОСОБА_3 було взято аналіз крові, результат якого склав 2,583 проміле, що також узгоджується з результатами, зазначеними у довідці. Посилання захисника на недопустимість такого доказу відкидається судом з огляду на позицію ВС, яка викладена в постанові у справі № 643/20474/15-к.

Суд не приймає заперечення адвоката ОСОБА_6 в частині того, що перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП 07 листопада 2021 року є недоведеним з огляду на порушення, які були допущені під час проведення такого огляду, а також з огляду на невідповідність медичної документації вимогам законодавства, на відсутність акту та висновку, оскільки норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень ст. ст. 84, 92, 94 КПК. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 643/20474/15-к.

Суд вважає, що перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими. Тому суд вважає, що факт перебування ОСОБА_3 під час ДТП 07 листопада 2021 року в стані алкогольного сп`яніння доведено достатніми та належними доказами, а показання потерпілої та свідка ОСОБА_16 в цій частині не узгоджуються з письмовими доказами у зв`язку з чим відкидаються судом.

Також суд відкидає такий доказ як протокол проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2023 року з диском, як такий що проведено всупереч норм КПК України.

Стосовно заперечень захисника в частині невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, в частині порушення права ОСОБА_3 на лікарську таємницю, в частині відсутності дозволу власника та володільця автомобіля на проведення огляду авто - також не приймаються судом з огляду на те, що підстави для визнання доказів, на які вказує адвокат, недопустимими - відсутні.

Згідно з пунктами 17, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України по питанням судового розгляду кримінальних справ та постановлення вироку» висновки суду по оцінці доказів необхідно викладати в вироках в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви щодо достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних та виключення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року надано офіційне тлумачення положення першого речення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, необхідно розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На час розгляду справи судом не було встановлено очевидної недопустимості доказів, на які посилається адвокат, оскільки ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості цих доказів суд не вбачає та враховує те, що відповідно до ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вирішив питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Тому, згідно вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 в день ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті як обставину, яка пом`якшує покарання зазначено - щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання - не встановлені.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину не визнав вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого ним кримінального правопорушення означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинене, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак, суд не встановив усіх цих ознак та вважає, що така обставина, яка пом`якшує покарання - відсутня.

Також суд вважає, що в даній справі не встановлені судом і будь-які інші обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Крім того суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває в реєстрі наркологічних психіатричних хворих, військовозобов`язаний, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців буде достатнім для його виправлення, оскільки обвинувачений свою вину не визнав.

Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

Суд не погоджується з висновком досудової доповіді, що обвинуваченого можна звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки положення ст. 75 КК України не можуть бути застосовані при засудженні за кримінальне порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.78-81, т.1).

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд вважає, що не зважаючи на той факт, що ОСОБА_3 не отримував такого права, що підтверджується дослідженими судом доказами, проте призначення такого покарання є доцільним з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, а позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Так, Верховний Суд зазначив, що позбавлення права керувати транспортними засобами як обов`язкове додаткове покарання передбачено у санкціях всіх частин ст. 286-1 КК, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння. Суб`єкт зазначеного кримінального правопорушення також загальний і додаткових вимог до суб`єкта, а саме: наявність у нього права на керування транспортними засобами, ст. 286-1 КК також не містить. Отже, ні норми Загальної частини КК, ні статті 286, 286-1 КК не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Верховний Суд вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами. Виходячи із аналізу положень статей 1, 50, 55, 65, 286, 286-1 КК, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Тому суд вважає, що наявні правові підстави для призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою від 08 листопада 2021 року автомобіль марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 було визнано речовим доказом, який згідно розписки залишений на відповідальне зберігання ОСОБА_15 (а.с.39, 40, т.1). Враховуючи те, що автомобіль марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 був повернутий володільцю ОСОБА_15 , то його слід залишити вказаній особі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженню №0000453, витрати на проведення судової авто-технічної експертизи, оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-22/4219-ІТ від 18 лютого 2022 року склали 1 372 гривні 96 копійок, а на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, оформленої висновком експерта №СЕ-19/104-22/20713-ІТ від 11 серпня 2022 року - склали 1 887 гривень 80 копійок (а.с. 46, 49, т.1). Вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов - не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк основного покарання рахувати з дати фактичного виконання.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 залишити володільцю ОСОБА_15 .

Стягнути з ОСОБА_3 3260 (три тисячі двісті шістдесят) гривень 76 (сімдесят шість) копійок документально підтверджених витрат на залучення експертів в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілій, обвинуваченому та його захиснику та направити представнику потерпілої.

Суддя ОСОБА_1