Справа № 405/1010/24
Провадження № 1-кс/390/15/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2024 р. м.Кропивницький

Слідчий суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, відповідно до якої просила внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості про злочин, проте такі відомості до ЄРДР внесені не були.

В судое засідання, яке призначалось для розгляду скарги 03.05.2024 ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, місце і час розгляду скарги повідомлялася, згідно журналу судового засідання № 3805383 від 29.04.2024, причини своєї неявки суду не повідомила. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово викликалася до суду, отримувала смс - повідомлення про день, час та місце розгляду скарги, проте у судові засідання, що призначалися на 30.05.2024 та на 17.06.2024, систематично не з`являлася, причини своєї неявки суду не повідомляла.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав листа, згідно з яким, посилаючись на положення ст. 306 КПК України розгляд скарги ОСОБА_3 просив здійснити без його участі та за результатами розгляду в задоволенні скарги просив відмовити.

З урахуванням вище зазначеного, беручи до уваги положення ст. 306 КПК України, яке вказує, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги, з метою дотримання розумних строків, відповідно до ст. 28 КПК України, слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд скарги на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогамистатті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. ч. 2, 3 статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З метою забезпечення права на доступ до правосуддя, на дотримання загальних засад кримінального провадження, слідчим суддею вживалися заходи по призначенню скарги до розгляду, в передбачені КПК України строки та справа була призначена до розгляду на 01.03.2024, 07.03.2024, 21.03.2024, 28.03.2024, 15.04.2024, 19.04.2024, про що заявниця отримувала смс-повідомлення. Заявниця не з`являлася у судові засідання, поважність причини неявки не повідомляла.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 26 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Слідчим суддею також відзначається, що заявниця є ініціатором судового розгляду скарги. Судові засідання у даній справі призначалися систематично та неодноразово, проте заявниця у судові засідання тривалий час не з`являлася, причини неявки до суду не повідомляла, однак про день, час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, у тому числі й під особистий підпис безпосередньо в суді.

Отже, слідчий суддя вважає, що заявниця насамперед мала активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права та процесуальні обов`язки. При цьому визначальними процесуальними обов`язками заявниці є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи. На протязі тривалого часу заявниця хоч і отримувала судові повістки та знайомилася з матеріалами справи, але у судові засідання не з`являлася, що свідчить про втрату нею інтересу до судового розгляду скарги.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вбачає наявність у діях заявниці зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу.

Отже за вказаних вище обставин слідчий суддя дійшов думки про наявність підстав для розгляду скарги за відсутності заявниці та для відмови заявниці в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ч.1 ст. 2 КК України).

Згідно з ч. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Тобто, одним із завдань кримінального провадження є забезпечення, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року, за № 680/28810, до Реєстру вносяться відомості, зокрема про: повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.2 Порядку).

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема щодо бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З урахуванням зазначеного вище слідчим суддею зроблено висновок про те, що такі словосполучення, як: «заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення» та «обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» зводяться не до звичайних заяв або повідомлень чи обставин, а виключно до тих, що стосуються кримінальних правопорушень.

Як зазначено вище, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2)кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність. При цьому, як вказано в частині 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, слідчим суддею відзначається, що будь- яке діяння вважається кримінальним правопорушенням тільки тоді, коли йому притаманна сукупність всіх чотирьох обов`язкових ознак, відсутність хоча б однієї з них, не відносить діяння до кримінальних правопорушень. При цьому суспільна небезпечність, як обов`язкова ознака кримінального правопорушення, є самостійною та достатньою підставою, яка виступає індикатором початку застосування процесуальної норми, а саме ч. 1 ст. 214 КПК України

Заява заявниці, з якою вона звернулася до прокурора, повинна була містити у собі хоча б мінімум допустимих ознак, які б вказували на наявність факту кримінального правопорушення, вчиненого відносно неї.

Заяву про вчинення кримінального правопорушення від 31.01.2024 ОСОБА_3 обґрунтувала тривалим нерозглядом її скарги, що перебуває в провадженні слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4 , а також тим, що слідчий суддя ОСОБА_4 виявляє неналежну процесуальну поведінку.

В письмовому повідомленні № 31-64 вих-24 від 01.03.2024 заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчий територіального управління Державного бюро розслідувань Кіровоградської обласної прокуратури зазначив, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки заява ОСОБА_3 від 31.01.2024 не є повідомленням про кримінальне правопорушення, а фактично є спробою оскарження у позапроцесуальний спосіб рішення та дій прокурора, тому підстави для внесення відомостей до ЄДРСР та початку досудового розслідування за вказаною заявою відсутні.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про відмову у задоволенні скарги. (п.4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Таким чином, оскільки подана заявницею скарга не є заявою про кримінальне правопорушення, в розумінні ст. 214 КПК України, а в заяві висловлюється незгода з процесуальними діями слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда, слідчий суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області вважає, що скарга заявниці є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.214, 303, 306-307, 372 , 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1