У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді начальника групи штабних машин військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "сержант", раніше не судимого,

обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000261 від 06.07.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

Встановив:

У провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження № 0000261 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки судовий розгляд справи продовжується. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_3 може переховуватися від суду через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Водночас прокурор зазначає, що інші більш м`які заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , їх застосування не буде достатнім для запобігання вказаним вище ризикам.

Заявлене клопотання прокурор в судовому засіданні підтримав та прохав задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні прохали відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо обвинуваченого запобіжий захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши прокурора, думку захисника та обвинуваченого, розглянувши доводи клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 18 березня 2024 року.

Наразі судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні до закінчення цього строку завершити не можливо.

Встановлені при обранні запобіжного заходу ризики не змінилися.

Так, існування ризику переховування від суду, який визначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також передбаченим покаранням у виді позбавлення волі, оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується останній (ч. 5 ст. 407 КК України) передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки суворість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Додатково суд звертає увагу не те, що час відсутності ОСОБА_3 на службі становив близько одинадцяти місяців, а на території Полтавської області обвинувачений не має житла чи місця для проживання, є мешканцем Донецької області, що також свідчить про можливість останнього переховуватися також і від суду та у будь-якому разі може істотно ускладнити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Таким чином, на цей час слід вважати доведеним існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З огляду на це, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб і на даний час воєнний стан продовжено, що також дає підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого при зміні запобіжного заходу неможливо.

Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик необхідно враховувати і запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

У відповідності до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 існують підстави для продовження щодо нього дії запобіжного заходу, а зважаючи на встановлене законодавством обмеження, єдиним застосовним у цьому випадку запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується в злочині проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, підстав для визначення розміру застави суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 331, 370, 371, 376, 392-395 КПК України, суд,

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто по 11 травня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії цієї ухвали до 11 травня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду оголошений 15 березня 2024 року.

Суддя