Справа № 489/4885/24
Провадження № 1-кс/489/742/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

05 липня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.06.2024,

встановив:

До слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою від 26.06.2024 про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 186 КК України, за фактом відкритого викрадення нею телефонів у їхніх спільних дітей.

Ознайомившись зі скаргою, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Аналіз процитованих норм КПК України вказує на те, що законом визначений не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового провадження, а і коло осіб, які мають відповідний процесуальний статус, що дозволяє їм оскаржити відповідні рішення, дії чи бездіяльність.

В тексті скарги заявник вказує, що 26.06.2024 він подав до ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області заяву про вчинене кримінальні правопорушення за частинами 1, 2, 3 ст. 186 КК України, за фактом відкритого викрадення ОСОБА_3 телефонів у їхніх спільних дітей.

Проте, звертаючись до слідчого судді з даною скаргою, заявник не додав до неї будь-яких доказів того, що він дійсно за вищевказаних обставин звертався до ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області з відповідною заявою (наприклад такими доказами можуть бути відповідна заява про кримінальне правопорушення з відміткою про її отримання уповноваженою особою відділу поліції, розписка про її отримання службовою особою, поштове повідомлення про вручення тощо) з приводу вчинення ОСОБА_3 вказаних у скарзі кримінальних правопорушень, та що така заява була саме заявою про конкретні кримінальні правопорушення.

Натомість скаржником була надана копія заяви, подана до ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області, в якій останній просить внести до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_3 , передбачені частинами 2 та 3 ст. 146 КК України, тобто про зовсім інші правопорушення, аніж ті, про які він зазначає у скарзі на бездіяльність слідчого.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на той факт, що для захисту своїх прав скаржник уклав договір про правову допомогу з адвокатом, який обізнаний з положеннями КПК України, зокрема з приводу підстав та порядку оскарження бездіяльності дізнавача, слідчого, прокурора під час досудового розслідування, однак всупереч цьому не додав до скарги відповідні докази, які б підтверджували факт звернення особи до органу досудового розслідування із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 186 КК України, про що зазначає у скарзі, а також не додав документи, які б підтверджували неможливість надання скаржником відповідних доказів.

Вказане, у свою чергу, позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися, що скаргу подала особа, яка дійсно має право подавати відповідну скаргу (має статус заявника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України), а також щодо того, що скарга була подана в межах процесуальних строків на оскарження бездіяльності слідчого та що така скарга відповідно до правил територіальної підсудності підлягає розгляду саме в цьому суді.

З урахуванням викладеного та відповідно до змагальності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя позбавлений можливості при вирішенні питання про прийняття до провадження даної скарги самостійно без наявності належних та необхідних документів встановити, що особа, яка звернулась зі скаргою, дійсно є заявником, має право подавати таку скаргу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та не пропустила строк звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого.

Зазначене обставини є підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 303-304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.06.2024 повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1