Справа № 671/2775/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиськ кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижневояжськ російської федерації, громадянина України, не працюючого, розлученого, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

10.09.2023 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, вступив в словесну суперечку з потерпілою ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку та матір`ю його колишньої дружини ОСОБА_8 ..

В ході даного конфлікту ОСОБА_4 , будучи агресивно налаштованим стосовно потерпілої ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та правою рукою виплеснув в ділянку її грудної клітки гарячий кавовий напій, який знаходився у фарфоровій чашці.

Внаслідок описаних вище протиправних дій, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді термічного опіку І ступеня верхньої третини передньої поверхні грудної клітки (близько 2% площі тіла), які згідно із висновком судово-медичного експерта за № 145 від 19.09.2023, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав повністю та пояснив, що кожної неділі приїжджає до дітей, які проживають по АДРЕСА_1 з колишньою дружиною. 10.09.2023 зайшовши до будинку за вказаною адресою, покликав меншого сина однак, його в будинку не було. Далі обвинувачений пройшов до кухні будинку, де почав готувати собі каву. В цей час в кімнаті була його колишня теща ОСОБА_6 з якою розпочався словесний конфлікт через судові спори. Під час цього, ОСОБА_6 вдарила його в лице через що чашка впала на підлогу та розлилася кава. Обвинувачений приготував собі іншу чашку з кавою, при цьому, конфлікт з ОСОБА_6 продовжувався. В ході продовжуваного словесного конфлікту ОСОБА_6 вдарила його руку, в якій він тримав чашку з кавою, внаслідок чого кава вилилася на нього та ОСОБА_6 .. Жодного умислу вилити гарячу каву на ОСОБА_6 та завдати їй тілесних ушкоджень в обвинуваченого не було. Старший син ОСОБА_9 зайшов на кухню перед конфліктом обвинуваченого з ОСОБА_6 та спочатку словесний конфлікт відбувався між обвинуваченим і старшим сином. Позовні вимоги потерпілої не визнав.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим, який являється їй колишнім зятем, перебуває в неприязних відносинах. 10.09.2023 до будинку по АДРЕСА_1 , де проживає потерпіла разом з донькою та внуками приїхав обвинувачений. В цей час потерпіла дивилася телевізор в кімнаті, а обвинувачений почав готувати собі каву. Зайшовши на кухню побачила на підлозі розбиту чашку та розлиту каву через що, з обвинуваченим в неї виникла сварка з вимогою прибрати за собою. Далі ОСОБА_4 приготував іншу чашку з кавою, підійшовши до потерпілої, з якою тривав словесний конфлікт, розмахом руки вилив гарячу каву на потерпілу. Кава потрапила на лице та грудну клітину потерпілої, а також розлилася по підлозі. При цьому конфлікті був присутній старший син обвинуваченого ОСОБА_9 , який зайшов в будинок і стояв позаду потерпілої. Спочатку онука потерпіла не бачила. Після цих подій, онук сказав, що буде викликати поліцію. Просила задовольнити позов до обвинуваченого та стягнути 10000 грн. моральної шкоди. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку потерпілої, відповідає понесеним нею душевним хвилюванням.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини та доводи захисника щодо невинуватості ОСОБА_4 , вина останнього повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

ВС в постанові від 14.12.2022 № 754/10882/17 висловлено правову позицію про те, що КПК не передбачає обов`язку суду дослівно викладати у вироку показання свідків. Таке джерело доказів суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є внуком потерпілої та старшим сином обвинуваченого пояснив, що в вересні 2023 перебував на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 коли почув через вікно крики та сварку в будинку. Зайшовши в будинок свідок побачив на кухні потерпілу та обвинуваченого. На підлозі була розбита чашка та розлита кава. Потерпіла вимагала в обвинуваченого прибрати розлиту каву. Далі обвинувачений приготував собі іншу чашку кави, при цьому, конфлікт з потерпілою продовжувався, та, знаходячись поруч з потерпілою, правою рукою зі злістю вилив каву на потерпілу, яка стояла лицем до обвинуваченого. Після цих подій свідок повідомив свою матір ОСОБА_8 про дані обставини, а згодом приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. Додав, в момент коли обвинувачений вилив каву на потерпілу він перебував позаду останньої.

Свідок ОСОБА_8 (яка змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 05.10.2023), яка є колишньою дружиною обвинуваченого та донькою потерпілої, в судовому засіданні пояснила, що 10.09.2023 перебувала в м. Волочиськ з молодшим сином коли до неї зателефонував старший син ОСОБА_9 та сказав швидко їхати додому. Передзвонивши матері, остання повідомила свідку, що обвинувачений вилив на неї кип`яток. Після чого, свідок викликала швидку медичну допомогу та поїхала додому ( АДРЕСА_1 ), де побачила потерпілу в збудженому стані з почервонінням в області грудної клітини зі слідами кави.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем-травматологом. З приводу довідки від 10.09.2023 за зверненням ОСОБА_4 зазначив, прийомом ОСОБА_4 та складанням вказаної довідки займався лікар-інтерн, тому подробиць складання довідки пояснити не може. Прийом пацієнтів організовано таким чином, що якщо не складний випадок, то пацієнтом повністю займається лікар-інтерн, а не особисто лікар. В даному випадку свідок обвинуваченого не оглядав.

Також, судом досліджено ряд письмових доказів на доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме:

-витяг з ЄРДР № 0000164 про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, яке внесене за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 ;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію № 3412 від 10.09.2023, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 заявила про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення у виді заподіяння тілесних ушкоджень колишнім зятем ОСОБА_4 ;

-заява ОСОБА_13 від 10.09.2023 відповідно якій надала дозвіл на проведення огляду місця події належного їй домогосподарства і будинку по АДРЕСА_1 ;

-протокол огляду місця події від 10.09.2023 з фото таблицями до нього, в ході якого проведено огляд домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду встановлено, що в будинку ліворуч перед входом у приміщення кухні на поверхні плитки виявлено сліди коричневого кольору, схожі на сліди від кави. При вході у приміщення кухні виявлено кухонний стіл поряд із яким на поверхні плитки виявлено сліди коричневого кольору, схожі на сліди від кави;

-висновок експерта № 145 від 19.09.2023 згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді термічного опіку І ступеня верхньої третини передньої поверхні грудної клітки (близько 2% площі тіла), який міг виникнути від термічної дії, можливо гарячої рідини, якою могла бути і кава, не виключено в строки та за обставин, що викладені в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Виявлений термічний опік відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

-протокол огляду предмету від 17.10.2023, яким здійснено огляд CD-R диску із інформацією у вигляді відео файлу з портативного відео реєстратора працівників поліції, що прибули 10.09.2023 на місце події. Так, на зазначеному відео файлі зафіксовано потерпілу ОСОБА_6 з видимими слідами, схожими на каву, на грудній клітині. Також, на кухні виявлено розбиту чашку та сліди коричневого кольору залишені від кави. Додатково відео файл містить пояснення обвинуваченого та потерпілої, які є ідентичними тим, які надані в судовому засіданні. Додатково досліджено безпосередньо CD-R диск з відеозаписом з портативного відео реєстратора працівників поліції ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 10.09.2023, який підтверджує дані протоколу огляду предмета від 17.10.2023;

-заява ОСОБА_14 від 07.11.2023 відповідно якій, надала дозвіл на проведення слідчого експерименту у належному їй будинку по АДРЕСА_1 ;

-протокол проведення слідчого експерименту від 07.11.2023, в ході якого застосовувалась відеозйомка, під час якого потерпіла ОСОБА_6 детально описала як ОСОБА_4 10.09.2023 в будинку АДРЕСА_1 , тримаючи у руці кружку із кавою, вилив її вміст на обличчя та груди ОСОБА_6 , спричинивши тілесні ушкодження. На місці вказала розташування своє та обвинуваченого, а також, продемонструвала рух рукою обвинуваченого з чашкою кави в її сторону;

-протокол проведення слідчого експерименту від 07.11.2023, під час якого застосовувалась відеозйомка, в ході якого свідок ОСОБА_9 описав конфлікт, що відбувся 10.09.2023 близько 13 год. 00 хв. в кухні будинку по АДРЕСА_1 , місце розташування обвинуваченого та потерпілої, деталі виливу обвинуваченим кави на потерпілу, та зазначив, що у кухні відбувалася словесна суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Зайшовши до будинку зробив зауваження ОСОБА_4 , який стояв навпроти ОСОБА_6 та тримаючи у руці кружку із кавою вилив її на потерпілу, в результаті чого напій потрапив на її обличчя та груди, після чого викликали працівників поліції;

-протокол огляду предмету від 15.11.2023 відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону марки «Apple Іphone 11 pro max», який добровільно надав ОСОБА_9 , на якому збережено фотозображення ОСОБА_6 , датоване неділею 10 вересня 2023 року о 13:17. На вказаному зображенні на обличчі та грудній клітці ОСОБА_6 , яка одягнена у синього кольору футболку, видимі сліди у вигляді кавової гущі;

-довідка КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» від 13.12.2023 № 1303 згідно якої ОСОБА_4 звертався 10.09.2023 о 17 год в відділення невідкладної медичної допомоги;

-довідка лікаря-травматолога ОСОБА_12 від 10.09.2023 за зверненням ОСОБА_4 щодо отримання ударів долонею по обличчю приблизно о 13 год. 10.09.2023. Візуально жодних саден, гематом, ран та інших пошкоджень шкіри у вказаній ділянці не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

З приводу доводів прокурора щодо недопустимості довідки КНП «Волочиська багатопрофільна лікарня» від 13.12.2023 № 1303 з огляду на відсутність будь-якого запиту, заяви, клопотання тощо про її витребування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок.

КПК України не передбачає чіткого порядку отримання стороною захисту доказів на відміну від сторони обвинувачення.

Тому, підстав вважати про порушення стороною захисту порядку отримання вказаної довідки немає. Крім того, стороною обвинувачення під час судового розгляду законність її отримання під сумнів не ставилася.

З приводу доводів сторони захисту щодо недопустимості таких доказів як протоколу огляду місця події від 10.09.2023, протоколів слідчих експериментів від 07.11.2023, проведених в житловому будинку по АДРЕСА_1 з підстав грубого порушення права на недоторканість житла, зокрема, відсутності дозволу обвинуваченого, який є співвласником зазначеного будинку, на проведення слідчих дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. При цьому, дозвіл слідчого судді є необхідним лише у випадку відсутності згоди володільця житла чи іншого домоволодіння.

Так, в постанові ВС від 20.06.2023 № 756/16122/21 зазначено, що за наявності згоди особи, яка володіє приміщенням, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом (ч. 1 ст. 233 КПК України). Більш того, як вже неодноразово зазначав суд касаційної інстанції, положення ст. 223 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін "особа, яка володіє" в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.

Отже, КПК вимагає для проведення відповідної слідчої дії дозвіл не титульного власника житла чи іншого володіння, а саме фактичного володільця такого майна.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що як огляд місця події від 10.09.2023 так і слідчі експерименти від 07.11.2023 за участі свідка ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_6 , відбували зі згоди володільця домоволодіння ОСОБА_8 , яка є як співвласником домоволодіння так і фактичним його володільцем.

При цьому, учасниками судового процесу не оспорюється те, що обвинувачений фактично проживає в м. Тернопіль, а отже не є фактичним володільцем домоволодіння по АДРЕСА_1 в розумінні ст. 233 КПК України.

До того ж, як зазначено ВС в постанові від 06.02.2020 № 336/1667/16-к законом не передбачено обов`язкового отримання згоди від усіх співвласників чи володільців житла для проведення в ньому слідчих дій.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо недопустимості протоколу огляду місця події від 10.09.2023 та протоколів слідчих експериментів від 07.11.2023 є безпідставними.

Посилаючись на можливість редагування часу, дати та місце зйомки на мобільному пристрої та, як наслідок, ОСОБА_15 правдивість фотознімків з мобільного телефону свідка ОСОБА_9 , сторона захисту не наводить жодних доводів та не подає жодних доказів на підтвердження цього. В той же час, зовнішній вигляд потерпілої, який зафіксовано на відеозаписі портативного відеореєстратора поліцейського, який прибув на місце події 10.09.2023, співпадає з фото потерпілої на мобільному пристрої потерпілого ОСОБА_9 , який долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено в судовому засіданні.

З огляду на викладене, в суду відсутні підстави ставити під сумнів зазначений доказ.

Доводи сторони захисту стосовно наявності тривалих неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою, свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на підтвердження чого надано рішення судів, постанову про відкриття виконавчого провадження, заяв обвинуваченого щодо неправомірних дій ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 самі по собі не можуть доводити невинуватість ОСОБА_4 ..

Докази які б обґрунтовано ставили під сумнів правдивість показань потерпілої та свідків в матеріалах кримінального провадження відсутні.

При цьому, як потерпіла, так і допитані в судовому засіданні свідки попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, їх покази є логічними, послідовними та взаємоузгодженими.

ВС в постанові від 07.12.2020 № 728/578/19 зазначено, що якщо у кримінальному провадженні відсутні прямі докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого, однак обставини кримінального правопорушення підтверджуються сукупністю інших належних і допустимих непрямих доказів, з якими не узгоджуються непослідовні версії обвинуваченого щодо обставин кримінального правопорушення, то сукупність таких непрямих доказів може бути покладена судом в основу обвинувачення особи.

В постанові ВС 21.01.2020 № 754/17019/17 висловлено позицію, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, версія сторони захисту з приводу того, що вилив кави на потерпілу відбувся саме через удар останньої по руці обвинуваченого в якій він тримав чашку з кавою, при тому, що кава не потрапила на самого обвинуваченого (як слідує з матеріалів кримінального провадження), є досить сумнівною та при таких обставинах малоймовірною. За звичайним перебігом подій при таких обставинах рука обвинуваченого з чашкою кави після удару по ній знизу рукою обвинуваченої мала б по дузі підніматися в вверх, наближаючись до верхньої частини тіла обвинуваченого. Отже, саме на обвинуваченого мала б вилитися більша частина кави, а не навпаки.

Для таких висновків не потрібні наукові, технічні чи спеціальні знання, що б вимагало залучення експерта, а є наслідком логічного розуміння фізіології людини.

Неточності в деталях показів потерпілої та свідків при незмінності основних показань щодо розвитку подій, які ними надавалися під час досудового розслідування та в суді, можуть пояснюватись тривалим проміжком часу, який минув з 10.09.2023 та іншими об`єктивними обставинами, однак, не можуть бути підставою для визнання їх неправдивими в цілому.

Досліджені судом докази в їх сукупності та взаємозв`язку є логічними, послідовними та не містять вагомих суперечностей між собою, а єдине розумне пояснення стороннім спостерігачем події, яка є предметом даного судового розгляду, це вчинення даного кримінального правопорушення саме обвинуваченим.

Оцінивши всі докази в їх сукупності з точки зору допустимості, повноти та достовірності, суд приходить до однозначного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував в близьких відносинах та щодо особи похилого віку.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації проживання, де на даний час обвинувачений фактично не проживає, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.

В той же час, судом враховується той факт, що протягом судового розгляду обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій по відношенню до потерпілої, не надав їм критичної оцінки, не вибачився перед останньою та не відшкодував жодним чином завдану моральну шкоду.

Таким чином, виправлення обвинуваченого без відбування покарання з встановленням іспитового строку не можливе. І лише фактичне відбуття покарання сприятиме як виправленню обвинуваченого так і попередженню вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин суд вважає необхідним та достатнім призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк більш наближений до максимального.

Витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою цивільного позову, суд виходить з наступного.

Потерпіла подала цивільний позов до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Про визначення саме такого розміру моральної шкоди потерпіла в судовому засіданні не змогла дати ґрунтовні пояснення.

Як зазначено ВС в постанові від 24.01.2019 року № 219/3403/15-к розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

ВС в постанові від 07.09.2023 № 202/8301/21 висловлено правову позицію, що розмір відшкодування моральної шкоди не повинен призводити до безпідставного збагачення потерпілого, а має компенсувати йому перенесені моральні й фізичні страждання.

Спричинені неправомірними діями обвинуваченого потерпілій тілесні ушкодження та фізичний біль з огляду на похилий вік потерпілої беззаперечно самі по собі завдали останній фізичні та моральні страждання.

При цьому, судом враховується відсутність працевлаштування обвинуваченого.

На підставі викладеного, з врахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити позов потерпілої та стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в розмірі 4000 грн..

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн..

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому захиснику, прокурору та потерпілій.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя+