Провадження № 1-в/127/144/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)»: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021.

Вказане клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_3 відбув 2/3 строку призначеного покарання та своє поведінкою і ставленням до праці за період відбування покарання довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з мотивів викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував, щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , з підстав того, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак своєї довіри не виправдав. Крім того, засуджений ОСОБА_3 має заборгованість за виконавчим листом у розмірі 12 273,85 грн., а тому вважає, що звільнення ОСОБА_3 умовно-достроково на даному етапі буде суперечити меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Засуджений ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив суд проводити розгляд клопотання у його відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріли клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З матеріалів особової справи ОСОБА_3 вбачається, що останній прибув в Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» 03.11.2022.

За період відбування покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_3 характеризується позитивно, має 4 заохочення, працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті «ТОВ Вінницька птахофабрика». Вимог режиму відбування покарання не порушував. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. За результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, встановлено ступінь ймовірної небезпеки для суспільства «середній». Крім того, в установі наявне виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 боргу на загальну суму 14 401,98 грн., залишок боргу становить 12 273, 85 грн.

Так, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Судом встановлено, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження формально-юридичні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_3 ст. 81 КК України, проте відсутні в достатньому обсязі оціночні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте наразі застосування положень ст. 81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_3 спостерігаються позитивні тенденції, судом враховано, що засуджений 4 рази заохочувався адміністрацією установи, проте, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Разом з тим, на виконанні в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» є виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 14 401,98 грн. Сплачено лише 3818,33 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Як встановлено судом, засудженим ОСОБА_3 сума на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» не відшкодована.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Крім того, судом враховано, що засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень, вироком суду, за яким ОСОБА_3 наданий момент відбуває покарання до останнього застосовувалась заохочувальна норма, передбачена ст. 75 КК України, однак безрезультатно, оскільки ОСОБА_3 не виконував покладені на нього судом обов`язки, систематично вчиняв правопорушення, що свідчило про його небажання стати на шлях виправлення.

Відтак, з урахуванням особи засудженого, його стійкої схильності до скоєння злочинів проти власності, непогашеної заборгованості, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому у клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_3 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2021- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: