Дата документу 07.05.2024Справа № 645/5612/21
Провадження № 1-кп/554/205/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду кримінальне провадження №0000613 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 13 травня 2021 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 18 листопада 2022 року вироком Київського районного суду міста Харкова за ч.2 ст.190, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- 14 грудня 2022 року вироком Московського районного суду міста Харкова, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 10 травня 2023 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.190, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 19 жовтня 2023 року вироком Октябрського районного суду міста Полтави за ч.2 ст.190, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на теперішній час фактично продовжує відбувати покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2021 року, близько 23:30 год, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше притягнутий до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_5 , яка сиділа на лавці біля житлового будинку, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, попросив у останньої мобільний телефон марки Samsung Galaxy J3 2017 J330F Gold (SM-J330FZDDSEK) золотого кольору вартістю 1290,00 грн під приводом здійснення телефонного дзвінка. Надалі ОСОБА_5 , внаслідок запевнень ОСОБА_3 та помилкової впевненості в добросовісності його дій, передала останньому свій мобільний телефон. Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи протиправні дії, умисно шляхом зловживання довірою заволодів вказаним мобільним телефоном та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 1290,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно, повторно, заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому вважав необхідним обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти такого рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Показав суду, що дійсно на початку серпня 2021 року в м.Харкові він шляхом зловживання довірою взяв у незнайомої жінки мобільний телефон і не повернув його, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі. Інші показання не надав, щиро кається.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась. Надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує сторону обвинувачення в повному обсязі. Просить задовольнити цивільний позов.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч.2 ст.190 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розслідуванню.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, думку прокурора, обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, яке остаточно визначено вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 19 жовтня 2023 року. Оскільки злочин вчинено до набрання чинності вищезазначеним вироком, то необхідно застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Щодо цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов на суму вартості майна.

Обвинувачений позов визнав в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання обвинуваченим позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

На підставі ст.ст.122,124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 19.10.2023 року строк відбування покарання необхідно рахувати з 18.10.2022 року (дата затримання обвинуваченого).

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 19.10.2023 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 18.10.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 514,86 (п`ятсот чотирнадцять грн 86 коп).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, матеріальну шкоду, завдану вчиненням злочину, в сумі 1290 (одна тисяча двісті дев`яносто) грн.

Речові докази: акт закупівлі мобільного телефону, зберігати у матеріалах досудового розслідування.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Октябрський районний суд міста Полтави.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1