Дата документу 02.04.2024
Справа № 334/2572/24
Провадження № 1-кп/334/499/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000154 від 24.03.2024 року за звинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятигорськ, рф, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.05.2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 70 КК України до трьох років чотирьох місяців позбавлення волі. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2009 року був умовно-достроково звільнений 08.10.2009 року з Бердянської виправної колонії Запорізької області № 77. Не відбута частина покарання 8 місяців 23 дні;

-23.10.2012 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на два роки. Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 10.06.2013 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.10.2012 року. 30.05.2014 року умовно-достроково звільнений на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році»;

-28.08.2014 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 384 КК України до одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням терміном на один рік;

-24.12.2020 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, п.п. б) п. 1) ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 28.08.2014 року та остаточно визначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 23.12.2022 у зв`язку із відбуттям строку покорання,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне придбання та зберігання з метою власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини. Далі в цей же день, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, в кімнаті АДРЕСА_3 , замовив за допомогою Телеграм-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » особливо небезпечну психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.

З метою реалізації свого протиправного наміру, направленого на придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_3 того ж дня за допомогою «Телеграм-боту» перерахував грошові кошти на невстановлений досудовим розслідуванням банківський рахунок, про що повідомив невстановлену в ході досудового розслідування особу, яка в подальшому надіслала координати з місцем розташування замовленої особливо небезпечної психотропної речовини. Тим самим ОСОБА_3 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину.

В подальшому, 24.03.2024 в обідній час ОСОБА_3 вийшов зі свого місця мешкання та направився за замовленою особливо небезпечною психотропною речовиною. Прибувши за координатами, а саме, до вул. Дніпровські зорі, ОСОБА_3 із землі підібрав згорток в білій ізоляційній стрічці із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини та поклав його за резинку лівого рукава куртки, в яку був одягнений. Тим самим почав незаконно зберігати його при собі без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, продовжуючи незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, переніс згорток на територію, розташовану поблизу буд. АДРЕСА_4 , де був виявлений працівниками поліції.

Далі, 24.03.2024 в період часу з 14 години 09 хвилин до 14 години 17 хвилин в ході проведення огляду місця події за вказаною адресою працівниками поліції у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/5531-НЗПРАП від 26.03.2024 - особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР, масою 1,41980г, яку ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Відповідно обвинувального акту прокурор заявив клопотання в порядку ст.302 КПК України про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

До обвинувального акту прокурором додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 від 29.03.2024 року, яка складена у присутності захисника ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні. У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Суд, розглянувши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, в межах встановлених органом досудового розслідування обставин відповідно ч.2 ст.381 КПК України, так як обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, вважає вину ОСОБА_3 доведеною, і кваліфікує його дії за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується за ч.1 ст.309 КК України, що кваліфікується за ознаками: незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Санкцією ч.1 ст.309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З наведеного вбачається, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком відповідно ст.12 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена та підтверджується встановленими органом досудового розслідування обставинами, а обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Також, згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню, крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно ст.67 КК України, є рецидив кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наявності обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, ступеня тяжкості вчиненого проступку, враховуючи визнання вини та особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 за матеріалами провадження має постійне місце проживання, є внутрішньо переміщеною особою, на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, тому суд, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді обмеження волі. При цьому з відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 не є інвалідом першої або другої групи, не є особою, яка досягла пенсійного віку, а також військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі у грудні 2022 року, через невеликий проміжок часу знову вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить його суспільну небезпечність як особи та існування ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень.

До обвинуваченого ОСОБА_3 вже неодноразово застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак таке звільнення не мало належного виховного впливу на обвинуваченого, оскільки після закінчення іспитового строку він знову скоював нове кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статті 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є покарання у вигляді обмеження волі в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи, які складають 1514 грн. 56 коп., суд, враховуючи положення ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню для проведення судової експертизи в розмірі 1514 грн. 56 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: спец.пакет 5484321, в якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено РVР, маса якої склала 1,41980г, який переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Запорізького РУП, знищити; інформаційні носії DVD-R з відеофайлами, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно ч.1 ст.394 КПК України вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1