Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3475/23

Номер провадження: 1-кп/511/106/24

"26" квітня 2024 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого комірником у ТОВ «Вітіс-Груп»,особи з інвалідністю(3-я група), раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог законодавства, вчинив кримінальне правопорушення направлене проти безпеки руху, що призвело до спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, за наступних обставин.

Так, 21.09.2023 приблизно о 21.15 годині, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.3. б); 12.3 «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила), що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об 'їзду перешкоди».

Порушення виразились у тому, що в зазначений день та час, ОСОБА_4 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами та 22.03.1994 отримала посвідчення водія НОМЕР_1 з категорією «В», керуючи технічно справним мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ 310 D», номерний знак НОМЕР_2 , здійснював рух у темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю АДРЕСА_2 , де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у протилежних напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено), та, місцями, переривчастою лінією 1.5 (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху), з боку міста Роздільна у напрямку села Лиманське, у смузі руху свого напрямку, зі швидкістю близько 40 км/год (фактичну швидкість руху встановити не надалось можливим), з увімкненим ближнім світлом фар.

Рухаючись в умовах обмеженої видимості, по прямій, рівній, ділянці горизонтального профілю, освітленій вуличним ліхтарним освітленням, де дорожня обстановка потребувала від водіїв особливої уваги, оскільки на певних ділянках проїзній частині вулиці Павла Каплуна діяли обмеження, встановлені заборонним знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості до ЗО км/год» (забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку), попереджувальним дорожнім знаком 1.33. «Діти» (ділянка дороги, на якій можлива поява дітей з території дошкільного закладу, закладу загальної середньої освіти, оздоровчого табору тощо, що прилягає безпосередньо до дороги), а також організовані декілька нерегульованих пішохідних переходів, позначених інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1. і 5.38.2. «Пішохідний перехід» і відповідною горизонтальною розміткою білого кольору 1.14.1 «зебра», водій ОСОБА_4 вкрай уважним не був, не переконався, що обрані ним швидкість руху та прийоми керування транспортним засобом не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, завчасно отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у виявленні попереду, у світлі фар мікроавтобусу, перешкоди для руху, у вигляді пішоходів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які, перебуваючи у стані важкого алкогольного сп`яніння, чим позбавили себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку і своєчасно реагувати на її зміну, стояли на проїзній частині у місці, де відсутні переходи, у смузі руху мікроавтобусу, у напівзігнутому положенні, повернуті спинами до цього транспортного засобу, що наближався, і підкурювали цигарки, водій ОСОБА_4 , у свою чергу, неправильно оцінив зміну дорожньої обстановки, застосував невірні прийоми керування транспортним засобом, і при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого мікроавтобусу аж до його зупинки, чим виявив злочинну недбалість.

Порушуючи вимоги Правил та нехтуючи безпекою інших учасників дорожнього руху, ОСОБА_4 відмовився від застосування гальмування, як найбільш ефективного заходу по уникненню дорожньо-транспортної пригоди, і вирішив здійснити об`їзд пішоходів по зустрічній смузі руху, що в той момент була вільною від транспорту.

Разом з тим, не маючи жодної можливості достовірно спрогнозувати поведінку цих пішоходів на проїзній частині, які своїми неадекватними діями самі поставили себе у небезпечний для життя і здоров`я стан, водій ОСОБА_4 не переконався, що маневр об`їзду буде безпечним, чим позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації.

Як наслідок, під час зближення транспортного засобу з пішоходом ОСОБА_7 , який стояв ближче до середини проїзної частини, водій ОСОБА_4 не встиг повністю залишити свою смугу для руху і перестроїтись на зустрічну смугу, і допустив наїзд передньою правою кутовою частиною керованого мікроавтобусу, в районі правої фари, на пішохода ОСОБА_7 , під час якого відбулось закидання тіла пішохода на передній бампер і капот транспортного засобу, з наступним відкиданням і падінням потерпілого на дорожнє покриття та подальшим його волочінням по асфальту.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забійні рани м`яких тканин склепіння черепа, закритий перелом нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійні рвані рани лівої кисті та стегна, множинні садна шкіри обличчя, грудної клітини, передньої черевної стінки, обох верхніх і нижніх кінцівок, які у клінічному перебігу ускладнились розвитком травматичного шоку І-ІІ ступеня.

Дані ушкодження не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком більш як 21 день, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Отже, водій ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.3. б); 12.3. «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Позиції сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро покаявся, не оспорював обставини даної дорожньо- транспортної пригоди, суду показав, що після вчинення кримінального правопорушення повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду .

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, так як за станом здоров`я не може особисто приймати участь у судовому засіданні, про що повідомила суд його представник адвокат ОСОБА_6 , між тим через свого представника надав суду заяву, в якій повідомив суд, що обвинувачений повністю відшкодував йому заподіяну шкоду і він не має до нього будь яких матеріальних претензій та просить закрити дане кримінальне провадження, так як вони з обвинуваченим примирились на підставі ст.46 КК України .

Після цього обвинувачений ОСОБА_4 також заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього на підставі ст.46 КК України, оскільки вони примирилися з потерпілим, він вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, щиро кається у скоєному, відшкодував завдані ним збитки та усунув заподіяну шкоду.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 просила задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_7 та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, так як вони дійсно примирилися з обвинуваченим, останній визнав протиправність скоєного ним кримінального правопорушення, відшкодував заподіяні потерпілому збитки та усунув заподіяну шкоду.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим з відповідним закриттям кримінального провадження..

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та потерпілого щодо закриття провадження по справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України , яке відноситься до кримінальних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також дане правопорушення відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів відповідно до ст.12 КК України.

Дане правопорушення ОСОБА_4 вчинив вперше, згідно обвинувального акту, даних щодо перебування його на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїв ході розслідування кримінального провадження не встановлено, .

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, відшкодував завдані ним збитки та усунув заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_7 , після чого вони примирилися і подали суду відповідні заяви про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження.

Так відповідно до частин 1-3 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом, а відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено останньому, що суд, за наявності підстав, передбачених ст.46 КК України, закриває кримінальне провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим та звільняє особу від кримінальної відповідальності. Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примирення з потерпілим не має реабілітуючого характеру, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд здійснюється у загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив суду, що свою вину він визнає, зміст правових наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому цілком зрозумілий, та проти закриття провадження з вказаної підстави він не заперечує.

Суд приходить до висновку про те, що позиція обвинуваченого є добровільною, останній, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового розгляду по справі встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за примиренням.

Згідно з ч. 9 ст. 539 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази по справі:

- мікроавтобус «MERCEDES-BENZ 310D», н/з НОМЕР_3 , білого кольору, 1999 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_5 від 22.01.2008 на ім`я Пугачової-' ОСОБА_9 , АДРЕСА_3 - вважати повернутим власнику після набрання ухвалою суду законної сили; взуття (пара шльопанців), що належать потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими власнику після набрання ухвалою законної сили.

Частиною першою ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У висновку ВП (постанова від 17.06.2020 (справа No 598/1781/17, провадження No 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У висновку Верховного Суду у справі №342/1560/20 суд зазначив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Витрати на залучення експерта під час проведення досудового розслідування: згідно висновку експерта № 23-4952 судової автотехнічної експертизи, складають - 1911,84 грн; згідно висновку експерта № 23-4951 судової транспортно-трасологічної експертизи, складають - 1911,84 грн; згідно висновку експерта № 23-5068 судової автотехнічної експертизи обставин наїзду, складають - 2389,80 грн. Загалом витрати на залучення експертів складають - 6213,48 грн, які належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.46 КК України та п.1 ч.2 ст. 284, 286, ,369,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.286 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 6213,48 грн.

Скасувати заборону на відчуження транспортного засобу мікроавтобусу «MERCEDES-BENZ 310D», н/з НОМЕР_3 , білого кольору, 1999 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_5 від 22.01.2008 на ім`я ОСОБА_10 , накладену ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.09.2023 року.

Речові докази по кримінальному провадженню :

- мікроавтобус «MERCEDES-BENZ 310D», н/з НОМЕР_3 , білого кольору, 1999 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_5 від 22.01.2008 на ім`я ОСОБА_11 - ОСОБА_9 , АДРЕСА_3 - вважати повернутим власнику після набрання ухвалою суду законної сили; взуття (пара шльопанців), що належать потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими власнику після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1