Справа № 932/3731/24
Провадження № 1-кс/932/1439/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000294 від 04.10.2023 за ст.290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судове засідання заявник та дізнавач не з`явилися, подали заяви у яких просили розглядати клопотання без їх участі.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши клопотання, дослідивши наданні до нього додатки, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обставини справи.

Ухвалою слідчого судді від 02.05.2024 накладено арешт, із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, на: - транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 ; - свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; - ключ запалювання від вказаного транспортного засобу.

Накладаючи арешт на автомобіль слідчий суддя виходив із необхідності збереження речового доказу, при цьому вказував про те, що автомобіль вилучено у ОСОБА_3

Норми законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За приписами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.11 вказаної статті, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, №19336/04, §166-168, ЄСПЛ, від 23.01.2014).

Висновки слідчого судді.

Власником не заперечено висновків слідчого судді про те, що арештований автомобіль є речовим доказом, а його збереження є необхідним для кримінального провадження.

Разом із тим, зважаючи на те що дізнавач не з`явився в судове засідання, не надав вагоміших доказів необхідності арешту майна, чи хоча б доказів призначення експертиз, зважаючи на приписи статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою як найменшого обмеження права володільця майна, вважаю можливим скасувати арешт в частині позбавлення права користування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170-174, 372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовільнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2024 у справі №932/3731/24, провадження №1-кс/932/1214/24, в межах кримінального провадження №0000294 від 04.10.2023 за ст.290 КК України на транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ запалювання від вказаного транспортного засобу, в частині заборони права користування.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1