ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1407/23 Номер провадження 11-кп/814/1697/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2023 року за №0000262, 25 травня 2023 року за №0000271, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 15 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

17 жовтня 2023 року Франківським районним судом м. Львів за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі;

ч.4 ст.185 КК України - на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за оскаржуваним вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львів від 17 жовтня 2023 року призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 15 квітня 2024 року та в цей строк зараховано строк покарання, відбутого ним за вироком Франківського районного суду м. Львів від 17 жовтня 2023 року.

Вирішено питання щодо арештів майна, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.

Епізод №1

10 травня 2023 року в період часу з 16 до 18 години ОСОБА_7 на Першому міському пляжі по вул. Сакко в м. Полтава в умовах воєнного стану таємно викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон «Huawei», вартістю 2 616 гривень 67 копійок.

Епізод №2

22 травня 2023 року приблизно о 07 годині ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 в умовах воєнного стану повторно таємно викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung Galaxy A63 GB RAM 32 GB ROM», вартістю 2 150 гривень.

Епізод №3

22 травня 2023 року приблизно о 07 годині ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 в умовах воєнного стану з корисливих мотивів викрав належну ОСОБА_9 банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , обладнану безконтактним «чіпом» для оплати, яка є офіційним документом, привласнивши її собі.

Епізод №4

22 травня 2023 року ОСОБА_7 в умовах воєнного стану повторно таємно викрав із зазначеної вище банківської картки грошові кошти ОСОБА_9 на загальну суму 5 628 гривень, розрахувавшись нею за товар у проміжки часу:

з 06 години 57 хвилин до 15 години 56 хвилин, із 07 години 06 хвилин до 07 години 08 хвилин, із 15 години 34 хвилини до 15 години 37 хвилин та з 15 години 45 хвилин до 15 години 56 хвилин у магазині «Продукти 24» по АДРЕСА_3 ;

з 07 години 02 хвилини до 07 години 03 хвилини - в магазині «Солофлора» по вул. Миру, 6 у м. Полтава;

приблизно о 15 годині 42 хвилини в кіоску «Піцца Маркет» по вул. Миру, 6 у м. Полтава.

Епізод №5

16 травня 2023 року приблизно о 14 годині 13 хвилин ОСОБА_7 у супермаркеті «SPAR» по вул. Головка, 15 у м. Полтава в умовах воєнного стану повторно таємно викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон «Redmi Note 7», вартістю 3 000 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 15 квітня 2024 року, посилаючись на недоречність ухвалення цього судового рішення, оскільки: він за попереднім вироком уже відбуває покарання у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі; Ленінський районний суд м. Полтава фактично не збільшив строк покарання, та щодо нього наразі наявні два вироки суду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, правильності кваліфікації його дій за: ч.1 ст.357 КК України привласнення офіційного документа з корисливих мотивів; ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану й таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; виду та розміру призначеного обвинуваченому за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України покарання, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи обвинуваченого про недоречність ухвалення оскаржуваного судового рішення, так як він за попереднім вироком уже відбуває покарання у вигляді 6 років 8 місяців позбавлення волі, а Ленінський районний суд м. Полтава фактично не збільшив строк покарання, та щодо нього наразі наявні два вироки суду, позбавлені підстав.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, якщо після ухвалення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними в ч.ч.1-3 ст.70 КК України (сукупність кримінальних правопорушень).

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 здійснювався за спрощеною процедурою, під час якої місцевий суд за відсутності заперечень усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, обмежившись допитом обвинуваченого. У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав винуватість, підтвердив і не оспорював інкриміновані йому в обвинувальному акті обставини вчинення епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Далі ці обставини суд першої інстанції обґрунтовано встановив в порядку ч.3 ст.349 КПК України, у зв`язку з чим визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначив йому покарання за цими нормами кримінального закону та із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України в мінімальному розмірі.

Разом з цим, у ході судового розгляду встановлено, що 17 жовтня 2023 року Франківським районним судом м. Львів ОСОБА_7 було визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі.

У кримінальному провадженні, що є предметом апеляційного розгляду, всі епізоди названих вище кримінальних правопорушень обвинувачений вчинив до ухвалення щодо нього попереднього вироку Франківського районного суду м. Львів від 17 жовтня 2023 року, а тому суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, при цьому, із застосуванням найбільш сприятливого принципу складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень, а саме повністю поглинув більш суворим покаранням за попереднім вироком менш суворе покарання за оскаржуваним вироком, після чого на виконання вимог ч.4 ст.70 КК України зарахував у строк остаточного покарання строк частково відбутого обвинуваченим покарання за попереднім вироком.

Тому, оскільки місцевий суд обрав ОСОБА_7 остаточний захід примусу за сукупністю кримінальних правопорушень, установлених оскаржуваним та попереднім вироком, тобто призначив єдине покарання з урахуванням покарань за названими двома судовими рішеннями, то посилання апелянта на наявність щодо нього одночасно двох вироків суду є неспроможними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого постановити законне, обґрунтоване, справедливе судове рішення, в межах перевірки справи в порядку апеляційної процедури не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4