Справа № 738/2126/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/281/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що під час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 за час перебування в місцях позбавлення волі 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Перебував на профілактичному обліку засуджених , які схильні до вчинення злісних порушень встановленого порядку відбування покарання, до роботи ставився посередньо, на даний час не працевлаштований. А тому, на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання по суті, замінити ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі. Акцентує увагу на тому, що на засудженого ОСОБА_8 з 2022 року не накладалися дисциплінарні стягнення, він відбув встановлену законом частину строку призначеного покарання, неухильно додержувався правил поведінки, які передбачені для засуджених, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань , дбайливо ставиться до майна установи, виконує вимоги адміністрації установи, дотримується санітарно-гігієнічних норм, ввічливо ставиться до адміністрації установи, а також інших засуджених. Зазначає, що стягнення, які засуджений отримав за час відбування покарання, на даний час погашені у встановленому законом порядку. Вказує, що ОСОБА_8 залучався до суспільно-корисної праці, за активну участь у роботах по благоустрою установи отримав заохочення, на даний час не працевлаштований за станом здоров`я.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 прокурор просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав наведених в ній, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів справи слідує, що засуджений ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі з 27 лютого 2020 року. Згідно з наказом № 58/ЗС-20 від 04 листопада 2020 року був поставлений на профілактичний облік засуджених, які схильні до вчинення злісних порушень встановленого порядку відбування покарання. Згідно з наказом № 135/ОД-21 від 05 травня 2021 року - знятий з даного обліку. Має два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, характеризується посередньо, один раз заохочувався. Після розподілу з дільниці КДіР був залучений до суспільно-корисної праці з 16 листопада 2020 року до 16 лютого 2021 року, з 12 лютого 2021 року до 30 квітня 2021 року, з 15 липня 2021 року до 31 жовтня 2021 року, до роботи ставився посередньо. На даний час не працевлаштований.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, згідно зі статтями 100, 101 КВК України, Протокол № 23 від 29 жовтня 2021 року, ОСОБА_8 не заслуговує на застосування до нього статтей 100, 101 КВК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, Протокол № 16 від 31 серпня 2022 року, ОСОБА_8 не заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 82 КК України.

Згідно із Витягом з рішення комісії МВК № 91 з питань застосування пільг до засуджених установи, Протокол № 14 від 30 червня 2023 року, ОСОБА_8 не заслуговує на застосування до нього пільги у виді статті 81 КК України.

Згідно з Постановою № 76, протоколу № 27 від 05 грудня 2023 року засідання Спостережної комісії Менської міської ради, постановлено рішення про передчасне застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, передбаченої статтею 81 КК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Дослідивши дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , судова колегія прийшла до висновку, що останній став на шлях виправлення, але на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення позитивні зміни в його поведінці не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Колегія суддів погоджуючись з висновком місцевого суду вважає, що в поведінці засудженого відсутня динаміка, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду.

Посилання в апеляційній скарзі на ряд обставин, які думку апелянта свідчать про виправлення засудженого, були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, і місцевий суд, обґрунтовано, з чим погоджується і колегія суддів, прийшов до висновку, що вони не являються підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4