ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/157/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 357 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/157/24 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 лютого 2024 року щодо нього за ч.1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 16 серпня 2023 року близько 01 години 00 хвилин, працівниками Управління поліції в Тернопільській області до кімнати для складання адміністративних матеріалів Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка,буд.10, був доставлений ОСОБА_6 для оформлення матеріалів про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173,185 КУпАП. Надалі, 16 серпня 2023 року близько 01 години 30 хвилин, поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області сержантом поліції ОСОБА_9 складено протокол про адміністративне затримання серії НОМЕР_1 відносно ОСОБА_6 , після чого, в останнього виник раптовий протиправний умисел на пошкодження вказаного офіційного документа. Реалізовуючи свій умисел, 16 серпня 2023 року близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кімнати для складання адміністративних матеріалів Тернопільського районного управління поліції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в особистих інтересах, з метою уникнення адміністративної відповідальності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, взяв із рук поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області сержанта поліції ОСОБА_9 оригінал протоколу про адміністративне затримання серії НОМЕР_1 , після чого пошкодив його, розірвавши на сорок частин, чим привів даний офіційний документ у стан, який перешкоджає його подальше використання за призначенням.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити у звязку з невідповідністю даним про його особу та тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення через суворість.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те що суд безпіставно відмовив у задоволенні поданого його захисником клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які стосуються його особи, зокрема, які підтверджують його інвалідність 3 групи, що повязана з захистом батьківщини - участю в бойових діях, що могло істотно вплинувати на прийняття судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в частині невідповідності призначеного йому покарання особі обвинуваченого та тяжкості скоєного ним злочину через суворість, пояснили що ОСОБА_6 повністю визнає свою вину у скоєному, щиро кається та просить призначити йому більш мякий вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.357 КК України, прокурора, який щодо задоволення апеляції в частині призначення обвинуваченому менш суворого покарання не заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за установлених судом та викладених у вироку обставин, є правильними оскільки ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд надав вірну правову оцінку, визнавши належними, допустимими та достатніми.

Кваліфікація його дій за ч.1 ст.357 КК України як умисне пошкодження офіційного документа, вчинене в особистих інтересах також є вірною та в апеляції не оспорюється тому колегією суддів не переглядається.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі через суворість колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м"якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання (див. постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р.«Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставиною, що помякшує його покарання визнав щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують його покарання не встановив.

Однак, колегія суддів вважає що місцевий суд не в повній мірі врахував дані до про особу обвинуваченого, який є несудимим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік та стан здоровя, інвалідність 3 групи, яка виникла у звязку з захистом батьківщини, а також те, що він є учасником бойових дій.

Тому колегія суддів вважає що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом є явно несправедливим через суворість .

Призначаючи ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних проступків. Обставиною, що помякшує його покарання визнає щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, враховує відсутність обставин, що обтяжують його покарання. Бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є несудимим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік та стан здоровя, інвалідність 3 групи, що повязана з захистом батьківщини, що підтверджується посвідченням № серії НОМЕР_2 , виданим 13.03.2024 року, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 від 16.06.2015) та приходить до висновку про те, що йому слід визначити покарання у виді штрафу, яке сприятиме його виправленню та перевихованняю, а також попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - змінити в частині призначеного покарання. В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 357 КК України- змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України до покарання в виді штрафу у розмірі 50 (пятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень. В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції .

Головуючий

Судді