Справа №293/2070/23
Провадження № 1-кп/293/101/2024
УХВАЛА

04 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003199 від 20.10.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 20.10.2023 за №0003199 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Суд ухвалою від 07.02.2024 задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , строком на 60 (шістдесят) днів з дня постановлення ухвали по 06.04.2024 включно, без визначення розміру застави.

01.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

Метою продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися.

Прокурор вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від 7 до 15 років. У обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, він не має офіційного заробітку, тобто стабільного джерела прибутку, з сім`єю тривалий час не проживає, характеризується негативно, не має інших належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявний ризик ухилення його від суду. Крім того, вік обвинуваченого та стан його здоров`я дозволяють йому переховуватися від суду.

Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, за вчинення яких неодноразово засуджувався, у томі числі і до реальної міри покарання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження ОСОБА_6 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звернув увагу на те, що до 06.04.2023 не має об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження, тому наразі виникла необхідність у вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу. Просив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити, з підстав викладених у клопотанні.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, в адресованій суду заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутності.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечували щодо заявленого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, та зважаючи на вимоги кримінально-процесуального законодавства, суд дійшов до наступних висновків.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З врахуванням положень чинного КПК України є наявні підстави для розгляду клопотання про продовження обвинуваченому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, суд враховує вік, сімейний та майновий стан обвинуваченого, його соціальні зв`язки за місцем проживання.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, передбачений ч.1 ст.115 КК України. Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, тобто прокурором доведено їх існування, що унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому на думку суду, тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає доведеним наявність ризику переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення можливого покарання.

За таких обставин, стороною захисту не надано доказів щодо відсутності або зменшення, зазначених прокурором ризиків.

Враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 06.04.2024, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження до даної дати не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Разом з тим, приписами ч.4 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки він обирався не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й особи обвинуваченого та наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не перестали існувати, що вказує на обґрунтованість клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, а тому задовольняє його в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 194, 314, 316, 331, 376 КПК Україн суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів з дня постановлення ухвали, тобто по 03.06.2024 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО

судді

ОСОБА_9