Справа № 991/5812/24
Провадження № 11-сс/991/522/24
Слідча суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.07.2024 про відмову в задоволені скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення та встановлені судом обставини

01.07.2024 та 03.07.2024 ОСОБА_6 звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) із заявами № 9424 та 9589 про можливе вчинення керівництвом АТ КБ «ПриватБанк» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 172, 191, 210, 364, 366, 368 Кримінального кодексу України.

Заявник у заявах зазначав, що у липні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» здійснило закупівлю POS термінального обладнання на суму понад 2 млн доларів США. Закуплені POS термінали мають програмне забезпечення російського походження, що унеможливлює їх використання, яке до того ж неможливо видалити. Водночас такі термінали мають вбудований пристрій відстеження GPS координат та камерами, що дає можливість для наведення ракет. Наразі ж такі термінали не використовуються та зберігаються на складі АТ КБ «ПриватБанк» як металобрухт. У результаті такої закупівлі державі завдані збитки щонайменше на 183 млн грн. Окрім того, у заявах зазначається, що торги щодо закупівлі терміналів відбулись не на платформі «Prozorro», а за так званим «Конвертам» з порушенням відповідної процедури, водночас згідно з внутрішньої інформації банку, продавцю Tactilion ОСОБА_7 банком виплачена окрема винагорода у вигляді 200 тис. доларів США.

Також, у заявах ОСОБА_6 покликався на те, що попри успішний захист його бізнесового напрямку, його було штучно звільнено за допомогою проведення віртуальної реструктуризації ввіреного йому Бізнесу у 2019 році. Таке звільнення, на переконання заявника, відбулося через його відмову виконувати свідомо злочинні накази, зокрема, підписувати документи на виділення інтернет реклами, де легко відмити кошти. Не зважаючи на це, заявнику все ж вдалося залишитись працювати в банку у напрямку ІТ, однак, після розголосу ним на інтернет-ресурсі інформації про стан корупції в АТ КБ «ПриватБанк», керівництво банку штучно заблокувало його роботу як співробітника банку до теперішнього часу, як наслідок він не має ніякого доступу до сервісів банку.

Оскільки відомості за заявами ОСОБА_6 не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), він звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

За результатами розгляду, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду своєю ухвалою від 11.07.2024 відмовив у задоволенні скарги.

Вимоги апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою. За змістом вимог просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу. Уважає, що стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачає обов`язок органу досудового розслідування невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР та не вимагає оцінки цими суб`єктами заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину. Ця норма закону є обов`язковою для виконання, а тому слідчий суддя повинен був захистити порушені права заявника, розглянути скаргу та за результатами розгляду дійти висновку про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ внести відповідні відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР. На думку ОСОБА_6 , навіть якщо оцінювати зміст поданих до НАБУ заяв, то вони містять усі вагомі обставини, які є достатніми для реєстрації кримінального провадження та перевірки зазначеної інформації.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_6 у судове засідання не прибув. До суду подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності. Зазначив, що свою апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Поряд із тим, ОСОБА_6 подав до суду клопотання, у якому просить поновити строк на апеляційне оскарження. Посилається на те, що 11.07.2024 слідчий суддя постановив та оголосив резолютивну частину ухвали. Повний текст ухвали був проголошений 16.07.2024 о 17 год 00 хв та ОСОБА_6 його отримав 16.07.2024 о 20 год 51 хв (відобразився в кабінеті Електронного Суду). Наступного дня ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Уважає, що строки на апеляційне оскарження необхідно обчислювати саме з 16.07.2024 (після отримання повного тексту ухвали).

Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули, свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги суду не надали. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене КПК України (п. 3 ч. 2 ст. 395 цього Кодексу).

З матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 11.07.2024, а її повний текст проголошено 16.07.2024 о 17 год 00 хв. Водночас повний текст судового рішення відобразився в кабінеті ОСОБА_6 в Електронному Суді 16.07.2024 о 20 год 51 хв, а вже наступного дня він подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, висловленої в постанові від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18), за змістом ст. 376 КПК України дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження. Оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження. У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

З огляду на вищенаведене, а також те, що ОСОБА_6 не були відомі мотиви прийнятого судового рішення до отримання ним копії повного тексту, колегія суддів вважає за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

На досудовому провадженні, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Матеріалами судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. В обґрунтування скарги посилалася на порушення вимог ст. 214 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за його заявами № 9424 та 9589 про можливе вчинення керівництвом АТ КБ «ПриватБанк» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 172, 191, 210, 364, 366, 368 Кримінального кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні поданої ОСОБА_6 скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що в заяві про вчинення кримінальних правопорушень відсутні будь-які конкретні обставини, які б могли бути перевірені під час досудового розслідування. Заява фактично містить загальні припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, однак самих лише припущень недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу колегія суддів, дослідивши надані матеріали, погоджується з викладеними в ній мотивами та висновками слідчого судді. При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги зазначає про таке.

Чинним КПК України закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Проте зазначена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Водночас для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але разом з тим достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Крім того, за правовою позицією, висловленою в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18), якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Колегія суддів також ураховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог положень ст. 214 КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що відомості за заявами ОСОБА_6 не підлягають внесенню до ЄРДР уповноваженими особами НАБУ, оскільки в заявах про вчинення кримінальних правопорушень відсутні будь-які конкретні обставини, які б могли бути перевірені під час досудового розслідування. Заяви фактично містить абстрактні припущення про можливе вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що прийняте слідчим суддею рішення є правильним по суті.

Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК України.

Колегія суддів уважає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону. Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено. А тому вимоги апеляційної скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.07.2024 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4