ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1099/22
Провадження № 1-кп/292/18/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року селище Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

головуюча суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000186 від 19.10.2022 та обвинувальний акт, які надійшли 19 грудня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Очеретянка Червоноармійського району Житомирської області,

жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

З участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Червоноармійського районного суду перебуває кримінальне провадження №0000186 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, надійшло з обвинувальним актом із Коростишівської окружної прокуратури 19.12.2022.

Захисник обвинуваченого -адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , з тримання під вартою на більш м"який- домашній арешт в певний період доби, з посиланням на те що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відпали. Так, судом допитано усіх свідків сторони обвинувачення, сторона захисту відмовилася від заявленого клопотання про допит свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_3 не має необхідності перешкоджати провадженню іншим чином, обвинувачений раніше не судимий, жодних неправомірних дій за період з серпня 2018 року ОСОБА_3 не вчиняв, а також не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення, обвинувачений частково визнає свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, за даними Станишівської сільської ради, ОСОБА_3 , до його затримання проживав разом з сім"єю - колишньою дружиною та двома неповнолітніми дітьми на території цієї громади, спільно займалися веденням домашнього господарства, колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_7 не заперечує щодо фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Наведене свідчить про наявність міцних соціальних зв"язків. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 , в силу відповідних причин має намір реалізувати свій конституційний обов"язок, передбачений ст.ст. 17, 65 Конституції України-стати на захист держави. У зв"язку з цим вона, як захисник ОСОБА_3 зверталася в порядку ст.616 КПК України до прокурора з клопотанням про скасування ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак вказане клопотання прокурором не розглянуто, через відсутність висновку ВЛК про придатність ОСОБА_3 до військової служби. Як вбачається з відповіді на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2024 ОСОБА_3 необхідно бути особисто присутнім для уточнення облікових даних та проходження ВЛК.

Враховуючи зазначені обставини, просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м"який - домашній арешт в певний період доби, заборонивши йому залишати житло, яке є місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Звільнити ОСОБА_3 з під-варти в залі суду. Покласти на ОСОБА_3 такі обов"язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати за викликом суду за першою вимогою; не відлучатися за межі с.Станишівка Житомирського району без дозволу суду; відразу після звільнення з під-варти прибути до районного ТЦК та СП за місцем реєстрації, з метою отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії. Після отримання усіх документів, які підтверджують можливість бути призваним на військову службу в ЗСУ або документів, які свідчать про направлення до відповідної військової частини, негайно повідомити суд та прокурора, шляхом звернення з відповідним клопотанням про зупинення провадження та скасування запобіжного заходу. Утриматися від спілкування із свідками та потерпілою у даній справі.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Розглянувши зазначене клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 21.10.2022. Вирок у відношенні останнього не ухвалено, триває судовий розгляд.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Злочин в якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких. У матеріалах справи відсутні відомості про його ухилення від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, він не перешкоджав встановленню істини у справі, яка розслідувалась.

Суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні питання щодо зміни чи обрання дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, його стан здоров"я, міцність соціальних зв`язків, наявність судимості.

Враховуючи думки учасників судового розгляду та обставини інкримінованого обвинуваченому правопорушення, суд дійшов висновку, що ризики, в зв`язку з якими обвинуваченому ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, значно знизилися.

Разом з тим, дані ризики і досі частково присутні, а тому застосування запобіжного заходу до обвинуваченого є необхідним. Однак у суду на даний час відсутні докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним в ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні допитані усі заявлені учасниками справи та свідки, окрім свідка ОСОБА_6 , клопотання про виклик якого було заявлено стороною захисту та у послідуючому нею ж заявлено про відмову від вказаного клопотання.

Наданими адвокатом обвинуваченого доказами до клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 стверджується, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання в Україні. Фактичним постійним місцем проживання ОСОБА_3 , згідно наданої Станишівською сільською радою Житомирського району інформації, останній проживав з колишньою дружиною та двома неповнолітними дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , його колишня дружина ОСОБА_7 не заперечує щодо можливості проживання ОСОБА_3 за вище вказаною адресою, що свідчить про наявність міцних соціальних зв"язків, тому ризик переховування від суду з метою уникнення покарання знижений, хоча і не відсутній.

З урахуванням вище наведеного та того, що відсутні дані про те, що обвинувачений може ухилятись від суду, чи іншим чином перешкоджати правосуддю, а ризик впливу на потерпілу та свідків може бути мінімізований за рахунок інших запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України зменшилися та не виправдовує його тримання під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 202, 206 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт тривалістю 2 (два) місяці, який полягає у забороні ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю. Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати до Червоноармійського районного суду Житомирської області за кожною вимогою. Зобов"язати ОСОБА_3 виконувати наступні обов"язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілою по даному кримінальному провадженню;

4) відразу ж після звільнення з під варти прибути до районного ТЦК та СП за місцем реєстрації з метою отримання направлення на проходження Військово-лікарської комісії;

5) після отримання усіх документів, які підтверджують можливість бути призваним на військову службу в Збройні сили України або документів, які свідчать про направлення до відповідної військової частини, негайно повідомити про це суд та прокурора шляхом звернення з відповідним клопотанням про зупинення провадження та скасування запобіжного заходу

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду. Зобов`язати ОСОБА_3 негайно прибути до житла за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Роз`яснити обвинуваченому що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції України, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України копію ухвали направити для виконання за фактичним місцем проживання обвинуваченого - до відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області, про що повідомити Червоноармійський районний суд Житомирської області. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Строк дії ухвали до 19 червня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.04.2024.

Суддя ОСОБА_1