ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/4262/23

Провадження № 1-кп/210/568/23

"30" квітня 2024 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурори Криворізької південної окружної прокуратури: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілий - ОСОБА_7 , обвинувачена - ОСОБА_8 , захисник обвинуваченої - адвокати ОСОБА_9 (до 08.04.2024р.), ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 липня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000737 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Луч, Луганської області, громадянки України, маючої середню освіту, не працюючої, заміжньої, не маючої на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої:

- 17.10.2006 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, за ст.ст. 185 ч. 1, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.09.2008 року, замінено не відбутий строк 1 рік 10 місяців 26 днів на обмеження волі, відповідно до ст. 82 КК України, 407 КПК України;

- 07.12.2016 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнена від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 05 грудня 2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 357 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 КК України, до покарання у виді 02 років 02 місяців позбавлення волі;

- 29 серпня 2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 357 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України, до покарання у виді 02 років 01 місяця позбавлення волі;

- 13 серпня 2019 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.190 ч.2, 357 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 02 років 06 місяців позбавлення волі;

- 14 січня 2021 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 345 ч.2, 357 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України, змінений в частині призначеного покарання у хвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2021 року, до покарання у виді 04 років позбавлення волі;

- 09 квітня 2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 04 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнилася 08 листопада 2021 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 09.11.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст..75,76 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік.

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила умисні, корисливі кримінальні правопорушення за наступних обставин. Так, 29.06.2023, близько 21:00 годин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 діючи повторно, в умовах воєнного стану, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №64/22, знаходячись із малознайомим ОСОБА_7 на лавці поблизу під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , сіла на руки до ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та очевидців, діючи таємно шляхом вільного доступу з чоловічої сумки, що була позаду неї здійснила крадіжку мобільного телефону марки "LG", моделі "V405EBW", імей № НОМЕР_1 , імей № НОМЕР_2 вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3139 від 12.07.2023 складає 7486,18 гривень. Після чого ОСОБА_8 , разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд. ОСОБА_8 внаслідок своїй протиправних дій спричинила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду, сума якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3139 від 12.07.2023 складає 7486,18 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану».

Окрім того, 29.06.2023, близько 21:00 годин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 діючи повторно, в умовах воєнного стану, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №64/22, знаходячись із малознайомим ОСОБА_7 на лавці поблизу під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , сіла на руки до ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та очевидців, діючи таємно шляхом вільного доступу з чоловічої сумки, що була позаду неї викрала банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з № НОМЕР_3 , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», та яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 2 жовтня 1992 року, п 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в країні» №2346- III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України - є офіційним документом, належну ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого ОСОБА_8 , разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла і попрямувала до банкомату АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що знаходиться у приміщенні магазину «ВАРУС» по пр. Металургів 42А в Металургійному районі м. Кривого Рогу.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками: «викрадення офіційного документу».

Крім цього, 29.06.2023 року близько 21:20 годин ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці на території Металургійного району м. Кривого Рогу, користуючись раніше викраденим у ОСОБА_7 мобільним телефоном марки "LG", моделі "V405EBW", імей № НОМЕР_1 , імей № НОМЕР_2 , який обладнаним сім-карткою з номером мобільного оператора зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , який є фінансовим номером у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розблокувала його та маючи прямий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка діє на підставі банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, авторські права на який належать AT КБ " ПРИВАТБАНК ", з викраденого у ОСОБА_7 мобільного телефону відправила смс повідомлення на номер « НОМЕР_5 » із змістом «PIN та чотири останні цифри банківської карти» від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і отримавши зворотне повідомлення із новим пін-кодом, який надійшов в CMC-повідомленні та після введення пін-коду від картки № НОМЕР_3 з корисливих мотивів, у результаті чого отримала повний доступ до банківської карти ОСОБА_7 де в цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на заволодіння чужим грошовими коштами, будучи обізнаною про те, що з 24.02.2022 по теперішній час в Україні введено воєнний стан, діючи в умовах воєнного стану, який введено згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №64/22, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_7 , змінила пін-код на банківській картці № НОМЕР_3 , належній потерпілому ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, за ознаками «несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж».

Крім цього, 29.06.2023 близько 21:30 годин ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту з № НОМЕР_3 , що емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка належить ОСОБА_7 , отримавши в смс повідомленні новий персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (PIN-код), встановлений держателем, тобто для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які відповідно затверджено Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року, від 21 квітня 2022 року, від 22 травня 2022 року, від 15 серпня 2022 року, від 16 листопада 2022 року, № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX) реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна вставила банківську картку № НОМЕР_3 на якій раніше змінила пін-код до банкомату, який знаходиться в приміщенні магазину « ВАРУС » по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу . В подальшому ОСОБА_8 ввела пін-код та зняла з банківського рахунку ОСОБА_7 грошові кошти, а саме: о 21:32 годин зняла грошові кошти в сумі 8000 гривень; о 21:33 годин зняла грошові кошти в сумі 5000 гривень; о 21:34 годин зняла грошові кошти в сумі 5000 гривень; о 21:49 годин зняла грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Після чого ОСОБА_8 , разом з викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд. ОСОБА_8 внаслідок своїй протиправних дій спричинила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду, сума якої складає 20000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану».

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України на початку судового розгляду не визнавала та покликалась на те, що потерпілий їй дав своє майно з власної волі, оскільки обіцяв подарувати їй новий спортивний костюм.

Під час допиту зазначила, що з потерпілим познайомилась в барі, потім вийшли на вулицю, сиділи на лавочці в парку, спілкувались, пили пиво, потерпілий забув пін код, ОСОБА_11 сказала, що знає як зняти кошти без пін коду, взяла телефон потерпілого та допомогла змінити пін код. Гроші їй дав сам потерпілий, оскільки йому стало шкода її. ОСОБА_8 зазначила, що розповіла потерпілому про своє складне життя, про хвору бабусю, що має необхідність у спортивному костюмі, потерпілий пообіцяв дати гроші. Телефон мобільний у потерпілого не забирала. Пластикову картку у потерпілого взяла та зняла гроші з його дозволу. Код картки запам`ятала, коли потерпілий знімав гроші. Гроші з картки знімала з дозволу потерпілого на лікування своєї бабусі та інші нужди. Поки їхали на соцгород розказала йому багато що про себе, в потерпілого є жінка, про це він сам їй сказав, вони сиділи на лавочці та спілкувались, розповіла за що вона сиділа, потерпілий був п`яний, обвинувачена попросила потерпілого купити їй спортивний костюм, знімала гроші сама, потерпілий сказав що дасть гроші, телефон залишався в потерпілого. Гроші з картки зняла сама обвинувачена, скористалась що потерпілий був в нетверезому стані. Телефон був повернутий потерпілому в той же вечір. Потерпілий запропонував поїхати до себе, обвинувачена не погодилась, бо там були ще чоловіки, у обвинуваченої є хвора бабуся та дуже складне матеріальне становище. Потерпілий сказав що п`яний, обвинувачена сказала що зможе сама зняти гроші, це було зі згоди потерпілого, казала, що бабушка хвора, надавила на жалість, потерпілий не пам`ятав свій пін код, обвинувачена сказала, що зможе зробити пін код на що той сказав іди знімай, телефон віддав сам. ОСОБА_11 зазначає, що саме потерпілий їй запропонував їхати на соцмісто погуляти. Телефон залишився у потерпілого а карточка залишилась у неї. На думку обвинуваченої потерпілий боїться зізнатись в тому, що сам дав їй картку бо у нього є жінка і він боїться розголосу. Взяла карточку, пішла знімати гроші, повернулась потерпілого вже не було на місці.

В подальшому, обвинувачена змінила свою позицію, вину визнала в повному обсязі, у вчиненому розкаялась, просила суворо не карати.

Обвинувачена не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснила, що дійсно вчинила вказані вище злочини за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосуванню заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив суду, що 29 червня 2023 року ввечері в барі на Ювілейній познайомився з ОСОБА_8 пили пиво, поїхали потім на социк, посиділи там на лавочці побалакали, вона різко вскочила та сказала, що їй треба по справам та зникла, він її чекав, потім вийшов на зупинку, побачив потім що карточки та телефона в нього не має, попросив працівників поліції йому допомогти та заблокувати картки, бо глянув, що в сумці немає картки та телефону, але трішки не встиг, бо ОСОБА_11 встигла зняти з його картки 20 000 грн.. Самостійно телефон їй не надавав, відходив по потребі, залишав сумку біля неї, відходив подивитись де зупинка, бо було темно та не людно. Шагів 5-7 від речей він від своїх речей відходив, може хвилин 10 пройшло, замітив що нічого немає, викликав поліцейський які відвезли його до РУВД на допит, зняла з карки 20 тисяч (8,5,5,2 тисячі)це він з роздруківки банку вже потім дізнався, більше не змогла зняти, бо по правилам банку більше 20 000грн. в добу неможна знімати. Замітив крадіжку не одразу, коли вона відійшла чекав її, вона не прийшла, подивився в сумку і виявив відсутність картки та телефону. Картку в той же вечір заблокував, телефон не повернула. Приїжджали до потерпілого від імені обвинуваченої 2 хлопця в вересні, як вони його знайшли невідомо, домовились що віддадуть все, але ніхто нічого так і не повернув і більше не приходив. Своєї адреси він їй не казав, як його знайшли невідомо. На думку потерпілого обвинуваченій необхідно обрати покарання мінімальний строк та щоб відшкодувала гроші йому.

Мобільний телефон та картка банківська знаходились в сумці. На соцмісто запропонувала поїхати ОСОБА_11 бо у неї там живе бабуся, у ОСОБА_11 на той момент були проблеми, вона запропонувала поїхати до неї. Жодних матеріальних послуг обвинуваченій не обіцяв. Сиділи на лавочці, сумка теж лежала на лавочці, відходив від лавочки десь на 5-7 шагів на декілька хвилин, обвинувачена сиділа на колінках. Потерпілий заперечував того факту, що обвинувачену просив допомогти змінити пін код, бо пам`ятає його і не забував. На свою квартиру не хотів йти з ОСОБА_11 , там живе його кум. На соцмісто їхати запропонувала сама ОСОБА_11 їхати бо там живе її бабуся. Коштів ОСОБА_11 не обіцяв, телефон не давав їй в руки. Пароля в телефоні не було, в Приват 24 був пароль, прив`язаний до телефону.

На виконання вимог статті 349 КПК України з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджувалися в першу чергу, сторона захисту, у тому числі й обвинувачений, не заявляла клопотань про виклик у судове засідання свідків захисту. Сторона захисту та обвинувачений не заперечувала проти такого порядку дослідження доказів.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, враховуючи, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового розслідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК.

Сторони не заявляли клопотань про допит свідків. Прокурором подано клопотання про дослідження письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показів обвинуваченої та потерпілого, вина обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч. 4 ст. 184 КК України підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів та висновками експертиз, зокрема наступними

З витягу з ЄРДР вбачається, що 06 липня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 за заявою ОСОБА_7 за фактом подій, які мали місце 29.06.2023 року (Том 1 а.с.1).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про злочин від 29 червня 2023року ОСОБА_7 повідомив правоохоронні органи, що відносно нього здійснено крадіжку належного йому майна та грошових коштів, у останнього було відібрано пояснення та визнано потерпіли в рамках кримінального провадження (Т.1, а.с. 9,10,14).

Тобто, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що кримінальне провадження за фактом викрадення майна розпочато саме за заявою ОСОБА_7 , який в подальшому визнаний потерпілим, і дав в суді показання, які викривають саме ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.07.2023 року, а так само й протоколів огляду відеозапису від 12.07.2023року, під час яких за участі понятих та спеціалістів оглянуто: місце події - безпосередньо відкрита ділянка місцевості, яка знаходиться на прибудинковій території поруч із під`їздом АДРЕСА_3 , звідки сталася крадіжка; під час перегляду відеозапису встановлено, місце та час зняття грошових коштів з картки потерпілого ОСОБА_7 . Окрім того, відповідно фото таблиці (фото №2,3,4) потерпілий ОСОБА_7 безпосередньо перебуває на місці злочину та вказує на лавку, що знаходиться з правого боку та повідомляє, що саме на цій лавці 29.06.2023 року у нього було викрадене належне йому майно невідомою жінкою (Т.1, а.с. 11-13,26-28).

Факт зняття грошових коштів з рахунку потерпілого підтверджується випискою з карткового рахунку потерпілого за період 08:41 год. 29.06.2023 по 21:49 год. 29.06.2023, саме, що 29.06.2023 року було здійснено з карткового рахунку № НОМЕР_6 операції по зняттю готівки чотирма транзакціями по 2000грн., 5000грн., 5000грн. та 8000грн. (Том 1 а.с.19).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2023року встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинувачену ОСОБА_8 як особу, котра 29.06.2023року заволоділа належним йому майном по формі обличчя і формі носу, іншим ознакам обличчя, де на фото №2 зображена обвинувачена ОСОБА_8 та на яку вказав потерпілий як на особу, яка здійснила крадіжку його майна (Том 1 а.с.21-22,23).

Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото,- кінозйомки, відеозапису від 11.07.2023, під час якого було вилучено інформацію у вигляді одного відеозапису за період часу з 21:30 годин 29.06.2023 року по 21:55 годин 29.06.2023 року та записана на оптичний носій- диск DVD-R «AXENT» 4,7Gb (Том 1 а.с.25).

Протоколом огляду відеозапису від 12.07.2023року встановлено час та місце зняття грошових коштів з банкомату зеленого кольору «IBOX». На відеозаписі зображено приміщення де з лівого боку знаходиться вхід до торгової зали магазину, а правого боку знаходиться банкомат зеленого кольору «IBOX» поруч із яким стоять громадяни і знімають грошові кошти. Крім того, як вбачається з вищезазначеного протоколу огляду відеозапису, час зняття грошових коштів з банкомату співпадає з випискою по витратам по картці потерпілого, та роздруківки з банківського рахунку потерпілого з якої в проміжок часу 21:32-21:49, 29.06.2023 року було здійснено чотири транзакції по зняттю готівки різними сумами (Том 1 а.с.19,26-28,51-58).

Також досліджений висновок судово-товарознавчої експертизи №3139 від 12.07.2023, за результатами якої встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону марки "LG", моделі "V405EBW", імей № НОМЕР_1 , імей № НОМЕР_2 , з об`ємом пам`яті 46/64Gb - бувший у використанні, без видимих пошкоджень, придбаний в травні 2023 року станом цін на 29.06.2023 складає 7486,18 грн. (Том 1 а.с.30-35).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів до інформації, яка міститься в АТ КБ «ПриватБанк» а саме за картковим рахунком № НОМЕР_3 , слідчим отримано CD-R диск із файлами щодо IP-адрес, з яких здійснювалося відвідування (зокрема, вхід та авторизація) до інтренет-банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» чи інших інтернет-ресурсів (інтренет-банків, інтернет-платформ, інтернет-сайтів - вказати їх), за допомогою яких переведені грошові кошти з рахунків, та вказати (надати, зазначити) MAC-адреси обладнання, за допомогою якого здійснювалися такі дії, з надання повної інформації по таких операціях (транзакціях) та користувачах; відомості щодо фінансового телефону (фінансових телефонів), які були зазначені даною особою для реєстрації карткового рахунку № НОМЕР_3 ; відомості щодо руху коштів по картковим рахункам № НОМЕР_3 , а також по всім інших карткових рахунках, оформлених на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 29.06.2023 по 10.07.2023 із зазначенням наступних відомостей: дати та часу кожної платіжної операції, відомостей щодо осіб - платників та/або осіб; відомості щодо найменування та місце знаходження банкоматів, за допомогою яких володільцем карткового рахунку (особою злочинця) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 29.06.2023 по 10.07.2023 отримано готівку із зазначенням дати та часу видачі готівки, місця знаходження банкомату, банківської установи, фото та/або аудіо, відеоматеріали для отримання відомостей щодо зовнішності особи, яка здійснювала обготівкування коштів, із зазначенням суми коштів по кожному факту обготівкуванню (Том 1, а.с.47,48,50).

Судом також досліджено матеріалами, які характеризують особу обвинуваченої, а саме довідку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога з якої вбачається, що ОСОБА_8 за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не зверталась. Характеризується за місцем мешкання задовільно, скарг від сусідів за час проживання не надходило (Том 1 а.с.62,64,73).

Під час дослідження сукупності письмових доказів встановлено, що усі слідчі дії в цьому кримінальному провадженні проведені уповноваженими особами, у порядку встановленому кримінально-процесуальним законом, із дотриманням належної процедури, протоколи слідчих дій відповідають положенням ст.ст. 104-106 КПК; експерти залучені з урахуванням ст. 243 КПК за наявності достатніх підстав для проведення експертиз, а висновки експертів належним чином вмотивовані, не є суперечливими, узгоджуються з письмовими доказами та показами потерпілого, матеріалами тимчасового доступу до речей і документів.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно з частиною першою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Згідно з статтею 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатніми та взаємопов`яаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілого не викликає сумніву, оскільки його показання узгоджуються між собою, не викликають суперечностей, та підтверджуються сукупністю безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів - протоколами огляду місця подія та додатків до нього, протоколом тимчасового доступу до речей і документів та додатку до нього, протоколом пред"явлення особи до впізнання, протоколом зняття показань з технічних приладів та технічних записів, випивкою по банківському рахунку потерпілого, протоколами огляду відеозаписів, висновками судової експертизи.

Вказані докази не спроствані обвинуваченою та остання свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала в повному обсязі після дослідження сукупності доказів, у вчиненому розкаялася.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і колегія суддів вважає їх достатніми для визнання обвинуваченою винуватою у вчиненні кримінальних правопорушення за ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Враховуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновк про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 та кваліфікує її дії за:

- частиною 1 статті 357 КК України за ознаками: "викрадення офіційного документу";

- частиною 1 статті 361 КК України за ознаками: "несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж";

- частиною 4 статті 185 КК України за ознаками: "таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану".

Мотиви призначення відповідного покарання.

Згідно зі статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.361 та ч.4 ст.185 КК України суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 та ч.1 ст. 361 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, а за ч.4 ст.185 КК України - до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статті 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд визнає її щире каяття на стадіїї судового розгляду, та активне сприяння розкриттю злочину на стадії досудового розслідування.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій згідно вимог ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Суд вважає за доцільне виключити таку обставину, що обтяжує покарання як "вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку".

Громадянами похилого віку є особи, які досягли пенсійного віку, котрий встановлений у статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До них також належать особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більше як півтора року.

Стаття 26 закону України "Про зазагальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлює умови призначення пенсії з урахуванням досягнення певного віку - від 60-ти до 65-ти років, в залежності від стажу.

Потерпілий ОСОБА_7 на момент вчинення щодо нього кримінальних правопорушень не досягнув 60-ти років, а в матеріалах справи відсутні докази, які б безумовно свідчили, що останній був особою похилого віку станом на 29.06.2023 року.

Обвинувальний акт не містить посилань на те, що в розумінні статті 26 закону України "Про зазагальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілий був осообою похилого віку на час вчинення злочину.

Суд виходить з того, що усі сумніви мають бути витлумачені на користь обвинуваченої, тому виключає дану обставину як таку, що обтяжує покарання.

Обвинувачена ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, має непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, вчинила умисні кримінальні правопорушення, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст.185 КК України), інші - до категорії кримінальних проступків (ч.1 ст. 357, ч.1 ст.361 КК України) під час іспитового строку, вину у вчиненні яких визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, незаміжня, малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, не працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрації, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання, призначене особі, за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно досудової доповіді, складеної Тернівським районним відділом Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області, орган пробації дійшов висновку, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю над її поведінкою..

З урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяєують покарання, думки прокурора, особи обвинуваченої, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах ближче до мінімальної санкції, передбаченої ч.4 ст.185 КК України, а також покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 361, ч.1 ст.357 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_8 слід визначити за правилами частини1 статті 70 КК України та за правилами статті 71 КК України, оскільки кримінальні правопорушення вчинені під час іспитового строку.

За змістом частини1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд вважає, що за правилами частини 1 статті 70 КК України ОСОБА_8 слід призначити покарання за ч.1 ст. 361, ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та визначити основе покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до частин1, 4, 5 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

За змістом частини 3 статті 78 КК УКраїни у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджена 09.11.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст..75,76 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік.

Кримінальні правопорушення в цьому проваджені вчинені 29.06.2023 року - під час іситового строку.

ОСОБА_8 з обліку не знята, подання про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку не скеровувалося, у зв"язку з вчиненням кримінальних правопорушенням та затриманням, про що свідчить відповідь уповноваженого органу з питань пробації.

Остаточне покарання ОСОБА_8 суд визначає з урахуванням статті 71 КК України та вважає за доцільне, з метою виправлення обвинуваченої, враховуючи її каяття під час завершення судового розгляу та усвідомлення вчиненого, та до покарання, що призначається за цим вироком , частково приєднує покарання, частковоневідбуте, за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2022 року, а саме у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про залік досудового тримання під вартою. За змістом ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Отже початок строку відбування обвинуваченою ОСОБА_8 слід обчислювати з 09.08.2023року - дати взяття під варту відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09.08.2023року та на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 09.08.2023 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за частино 1 статті 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі ;

- за частино 1 статті 361 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за частино 1 статті 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , остаточне покарання за сукупністю вироків, приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2022 року, а саме у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі та визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 до відбування остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обчислювати з моменту її затримання, а саме з 09 серпня 2023 року, зарахувавши в строк покарання ОСОБА_8 її перебування в установі виконання покарань з дня затримання 09.08.2023 року по 30.04.2024 рік включно з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Матеріали кримінального провадження № №0000737 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/4262/23, провадження №1-кп/210/272/24.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1