Справа № 359/920/24
Провадження № 1-в/359/71/2024
У Х В А Л А

26 лютого 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника БВК № 119 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування поданого клопотання засуджений послався на те, що він відбув понад2/3 призначеного строку покарання, довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В судовому засіданні прокурор та представник БВК №119 заперечили щодо задоволення клопотання, тому що згідно особової справи він не став на шлях виправлення. В свою чергу, засуджений підтримав клопотання та пояснив, що вже відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Захисник в судовому засідання пояснив, що його підзахисний став на шлях виправлення, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах клопотання, оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов до таких висновків.

Згідно вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29.10.2020 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Вирок набрав законної сили 01 грудня 2020 року.

З матеріалів особової справи та характеристики вбачається, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, має 3 заохочення, стягнень немає. Перебуває на обліку засуджених схильних до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Засуджений свою вину у скоєному злочині визнав, але деякою мірою звинувачує інших осіб. Засуджений має певні проблеми з комунікабельністю, наявні ознаки замкнутості та апатії. Може легко дратуватися, втрачати контроль, особливо коли не вдається отримати бажаних результатів. Не завжди здатний належним чином усвідомлювати реальні наслідки своїх дій та вчинків, що пояснюється байдужістю та небажанням розмірковувати над цим. Окрім цього, характерна неадекватна завищена самооцінка, що достатньо видно по його поведінці, ставленні та відношенні до інших людей. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистематичний характер. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Зі слів засудженого готовий до змін, але на даний час нічого для цього не робить. В установі виконання покарань на даний час не працевлаштований. 16.11.2023 року розглядався на комісії установи щодо можливості умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, але за рішенням комісії засудженому було відмовлено, оскільки не довів свого виправлення.

У відповідності до ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

На думку суду, сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як зазначено вище, обов`язковою підставою умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим у процесі відбування частини строку покарання свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, тобто досягнення таких позитивних змін у свідомості та поведінці засудженого, які відбулися в його особистості та створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Зазначені обставини встановлюються судом шляхом повного, ретельного та всебічного вивчення і оцінки даних про особу засудженого (його поведінка під час відбування покарання, ставлення до праці, взаємовідносини з оточуючим соціальним середовищем, додержання ним вимог режиму, громадського порядку і правил внутрішнього розпорядку, участь у самодіяльних організаціях засуджених в установах виконання покарань, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці після звільнення тощо). Тобто на певному етапі відбування покарання суд встановлює такі дані, які надають йому можливість припустити, що покарання вже досягнуло одну із його цілей - виправлення засудженого, у зв`язку з чим подальше його відбування стає недоцільним і свідчить про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, приймаючи до уваги надані в суді пояснення засудженого щодо злочину, за вчинення якого він відбуває покарання, суд вважає, що процес виправлення ще не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Судом відхиляються доводи засудженого та його захисника, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Згідно матеріалів особової справи засуджений працює не постійно та схильний до вживання наркотичних засобів. Суд погоджується із доводами прокурора, що станом на лютий 2024 року засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання, а тому підстави для застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбуття покарання відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 27 лютого 2024 року о 08.30 год.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1