Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1782/23
Провадження №: 1-кп/332/59/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця за мобілізацією, солдата військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, без зареєстрованого та постійного місця мешкання, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 12.02.1991 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 117, ч.2 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1961 р.) до 8-ми років позбавлення волі, звільнився 13.06.1998 по відбуттю строку покарання;

2) 14.05.1999 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1961 р.) до 4-х років позбавлення волі, звільнився 10.07.2000 на підставі ЗУ «Про амністію»;

3) 04.07.2003 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі;

4) 06.04.2004. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ст.ст. 69, 70 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільнився 15.04.2006 по відбуттю строку покарання;

5) 05.05.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 4- х років позбавлення волі, звільнився 31.08.2012 по відбуттю строку покарання;

6) 13.03.2013 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263, ст. 75 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

7) 18.11.2013 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ст. ст. 70, 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі;

8) 28.04.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, звільнився 19.10.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 11 міс. 2 дн.;

9) 01.06.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 міс. позбавлення волі;

10) 11.09.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років місяців 27 днів позбавлення волі (обмежено відбутим покаранням), звільнений з-під варти в залі суду;

11) 12.02.2020 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 3 років 1 (одного) місця позбавлення волі, звільнився 14.02.2022 умовно-достроково на невідбутий строк 10 міс. 04 дні,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 року за № 17 солдата ОСОБА_7 з 26 лютого 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 обіймав посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

В період часу з 27 квітня 2022 року по 20 травня 2022 року солдат ОСОБА_7 проходив лікування в КНП «Міська лікарня № 7» ЗМР, в зв`язку з чим солдат ОСОБА_7 повинен був повернутися з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 (місця служби) на території Гуляйпільської ОТГ Пологівського району Запорізької області 21 травня 2022 року.

Однак, солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним з`явитися на службу, не з`явився до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 (місця служби) на території Гуляйпільської ОТГ Пологівського району Запорізької області, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 (місця служби) до 11 березня 2023 року, а саме до моменту з`явленням із зізнанням до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі.

Таким чином, в період часу з 21 травня 2022 року по 10 березня 2023 року стрілець 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи умисно з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 (місця служби) на території Гуляйпільської ОТГ Пологівського району Запорізької області, обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснив, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 11 березня 2023 року солдат ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі із з`явленням із зізнанням, тим самим солдат ОСОБА_7 закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність,

що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, що кваліфікується як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану (в редакції чинній до 26.01.2023).

Позиція обвинуваченого

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що він 14.02.2022 був умовно-достроково звільнений, відразу після початку війни з`явився до РТЦК. 26.02.2022 року вже був направлений до частини. 21.04.2022 потрапив у лікарню. Перебуваючи у лікарні, попросив відпустити його на добу піти на кладовище на могили батьків. Його відпустили, але дозвіл він не оформляв. Поїхав на кладовище, там випив, потім зайшов у магазин АТБ, після виходу із магазину до нього підійшли невідомі, побили та забрали телефон, документи. Його діставили у 5 лікарню, але там не міг залишитися, адже він мав бути у госпіталі. Тому пішов до знайомих, де 5-7 днів лікувався. У нього були пошкоджені ребра та вибиті зуби. Зателефонувати командуванню не міг, адже у нього забрали телефон. Після цього він повернувся до госпіталю, але йому повідомили, що його виписали за порушення лікарняного режиму. Що робити не знав, гадав, що не придатний до служби. Вже у березні місяці, коли він був на ОСОБА_9 , його затримали патрульні, перевірили та виявилося, що він перебуває у розшуку. В подальшому він звернувся до ВСП, також його направили на ВЛК. Шкодує про вчинене, хоче продовжити службу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

вчинення кримінального правопорушення

У судовому засіданні також був досліджений в якості письмового доказу - Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 17, відповідно до якого солдата запасу ОСОБА_7 , призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого

Під час допиту обвинувачений підтвердив обставини, вказані в обвинувальному акті, та беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану (в редакції чинній до 26.01.2023).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є рецидив злочинів.

Мотиви призначення судом покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше неодноразово судимий, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , за місцем несення служби має позитивну характеристику.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні строку покарання суд вважає за доцільне застосувати вимоги ст. 69 КК України (в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив вказане кримінальне правопорушення після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Хортицького районним судом м. Запоріжжя від 12.02.2020 (невідбутий строк 10 місяців 04 дня), відносно нього необхідно застосувати ст. 71 КК України і до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, суд не вбачає за можливе призначити службове обмеження для військовослужбовців на підставі ст. 58 КК України, адже таке покарання можливо призначити замість покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Також не підлягає застосуванню ст. 62 КК України, тобто призначення покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні, адже обвинувачений раніше відбував покарання у виді позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2020 року, та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1