Номер провадження: 11-кп/813/1407/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження №0000979 від 26.09.2021 року, №0001064 від 18.10.2021 року, №0000475 від 22.10.2021 року, №0000870 від 28.08.2021 року, №0001339 від 06.10.2021 року за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2024 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Черноморськ Одеської області, із середньою освітою, працевлаштованої у ФОП « ОСОБА_8 » прибиральницею, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, без реєстрації, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 09.08.2011 року Деснянським районним судом м. Києва, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років, згідно ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробувальним строком на 3 роки. 16.09.2016 року Бориспільським районним судом, на підставі ст.78 КК України, скасовано звільнення від відбування з випробуванням. 15.11.2018 року звільнена з місця позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 10 днів,

-15.06.2022 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, згідно ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 ( двох) років і 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченій не обирався.

Строк відбування покарання обвинуваченій відраховується з моменту її фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вироком суду задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 8300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 4799 грн.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою в тому, що 25 вересня 2021 року, приблизно о 18 год 40 хв, вона прибула до магазину ТОВ «ТАВРІЯ В» (ЄРДПОУ №19202597), який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 21. Перебуваючи у вищевказаному магазині, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товарів магазину ТОВ «ТАВРІЯ В» (ЄРДПОУ №19202597), який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Бабаджаняна, 23.

Керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, переконавшись в тому, що її дії не будуть помічені, таємно, ховаючи у кишені куртки та сумку, шляхом вільного доступу, викрала з торгівельних полиць майно, що належить ТОВ «ТАВРІЯ В» (ЄРДПОУ №19202597), а саме: крем для обличчя і тіла «Бюбхен лагідний», вартістю, без ПДВ, 76 гривень 73 копійки, об`ємом 75 мл.; крем «Бюбхен дитячий Косметичний», вартістю, без ПДВ, 74 гривні 81 копійку, об`ємом 75 мл.; шампунь «Dove Hair Therapy інтенсивне відновлення», вартістю, без ПДВ, 71 гривню 74 копійки, об`ємом 400 мл.; бальзам після гоління «Нівеа», вартістю, без ПДВ, 109 гривень 28 копійок, об`ємом 100 мл.; дезодорант «Рексона стік для чоловіків невидимий на чорному і білому», вартістю, без ПДВ, 51 гривню 33 копійки, об`ємом 50 мл.; дезодорант «Рексона стік д/чол. Ріра Цитрус», вартістю без ПДВ 49 гривень 25 копійок, об`ємом 50 мл.; зубну пасту «Sensodyne» швидка дія, вартістю, без ПДВ, 81 гривню 01 копійку, об`ємом 75 мл; дезодорант для взуття «Сільвер Преміум», вартістю без ПДВ 58 гривень 00 копійок, об`ємом 100 мл.

Після чого, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, направилась до каси, де, з метою відведення від себе підозри у вчиненні злочину проти власності та його приховування, повідомила касира про залишення, без оплати, поліетиленового пакету з іншими товарами - засобами особистої гігієни, розрахувавшись лише за пиво та соняшникове насіння, попрямувала з викраденим майном, до виходу з магазину намагаючись покинути місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим таємно викрасти вищезазначене майно і спричинити ТОВ «ТАВРІЯ В» (ЄРДПОУ №19202597) матеріальну шкоду, на загальну суму 572 гривні 15 копійок, однак злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння майном не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена співробітниками охорони магазину при виході з приміщення.

Крім того, 18 жовтня 2021 року, близько 00:30 год, перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 15 , ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що посягає на чужу власність, попросила у потерпілого ОСОБА_9 дати їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А32» блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», з номером телефону НОМЕР_3 , для здійснення дзвінка своїм батькам та повернення вказаного телефону потерпілому після розмови, при цьому не маючи реального наміру його повертати.

Надалі, потерпілий ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, добровільно передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон. Отримавши від потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А32» блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому майнову шкоду на загальну суму 8 300 гривень.

Крім того, 21.10.2021 року, близько 20:45 год., ОСОБА_7 знаходилася у приміщенні магазину «Єва» за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 40, де у неї виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи і незаконного збагачення, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає ОСОБА_7 вкрала майно належне ТОВ «РУШ», а саме: кондиціонер для волосся «OGX» відновлюючий з аргановою олією марокко 385 мл у кількості 1 штуки, вартістю 224 гривні 64 копійки; шампунь для волосся «OGX» відновлюючий з аргановою олією марокко 385 мл у кількості 1 штуки, вартістю 231 гривня 36 копійок; лак для волосся «Сйос» Тике Хейр 400 мл у кількості 1 штуки, вартістю 108 гривень 79 копійок.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла магазину «Єва» ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на загальну суму 564 гривні 79 копійок.

Також, 27.08.2021 року, о 15:51 год, ОСОБА_7 , перебуваючи у закладі швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 ) побачила на столі мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY A 21s чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ), та в ОСОБА_7 у цей же час виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки SAMSUNG GALAXY A 21s чорного кольору який належить ОСОБА_11.

У цей же час і у цьому ж місці, з метою реалізації кримінально протиправного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, упевнившись, що її кримінально протиправні дії залишаться непомітними для інших осіб, перебуваючи у закладі швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала SAMSUNG GALAXY A 21s чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ).

Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном, яке належить ОСОБА_11 на власний розсуд, чим спричинила своїми протиправними діями матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 4799 гривень 00 копійок.

Крім того, 05.10.2021 року, приблизно о 22 год 50 хв, перебувала в приміщенні супермаркету «Таврія - В» - ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», (), який розташований за адресою: місто Одеса, проспект Небесної Сотні, 3-А.

Перебуваючи в приміщенні супермаркету «Таврія - В» - ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», ОСОБА_7 на одній з торгівельних полиць побачила пляшку з шампунем «Head&Shoulders Основний догляд», об`ємом 540 мл., пляшку з шампунем «Pantene 3в1 Інтенсивне відновлення», об`ємом 360 мл. та олію для волосся «Syoss Beauty Oil Elixir», об`ємом 100 мл., внаслідок чого у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів виник умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного майна.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, а її злочинні дії залишаться не помітними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшовши до полиці, де знаходились шампуні та олія, шляхом вільного доступу, дістала з полиці та поклала в сумку, яка звисала у неї через плече, пляшку з шампунем Head&Shoulders Основний догляд», об`ємом 540 мл., пляшку з шампунем «Pantene 3в1 Інтенсивне відновлення», об`ємом 360 мл. та олію для волосся «Syoss Beauty Oil Elixir», об`ємом 100 мл. Надалі ОСОБА_7 продовжила свій злочинний намір, та знаходячись у іншій торговельній залі супермаркету «Таврія-В», на одній із торгівельних полиць холодильнику побачила упаковку сиру твердого «Euro group Голландський класичний», вагою 0,304 г. та палку ковбаси «Глобино Салямі італійська», вагою 0,347 г., які вона також дістала з полиці та поклала у сумку, яка звисала у неї через плече.

В подальшому, ОСОБА_7 вказаний товар на касі для сплати не виклала та не оплатила їх вартість, тим самим, шляхом їх виносу намагалась таємно викрасти чуже майно, яке належало ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» (), а саме: пляшку з шампунем «Head&Shoulders Основний догляд», об`ємом 540 мл., у кількості 1 одиниці, вартістю 128 гривень 08 копійок (без ПДВ за одну одиницю), пляшку з шампунем «Pantene 3в1 Інтенсивне відновлення», об`ємом 360 мл., у кількості 1 одиниці, вартістю 81 гривня 50 копійок (без ПДВ за одну одиницю), олію для волосся «Syoss-Beauty Oil Elixir», об`ємом 100 мл., у кількості 1 одиниці, вартістю 132 гривні 17 копійок (без ПДВ за одну одиницю), упаковку сиру твердого «Euro group Голландський класичний», вагою 0,304 г., у кількості 1 одиниці, вартістю 46 гривень 17 копійок (без ПДВ за одну одиницю), та палицю ковбаси «Глобино Салямі італійська», вагою 0,347 г., у кількості 1 одиниці, вартістю 94 гривні 37 копійок (без ПДВ за одну одиницю), на загальну суму 482 гривні 29 і копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 безпосередньо спрямувала свої зусилля для доведення злочину до кінця, однак довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитись викраденим майном не змогла із причин, що не залежали від її волі, у зв`язку з тим, що при виході з супермаркету «Таврія - В» - ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», була зупинена охоронцями магазину.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації її дій вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, як занадто суворий, оскільки судом не повністю враховано обставини, які пом`якшують її покарання, зокрема наявність на її утриманні малолітньої дитини, яку вона виховує самостійно, а також наявність у неї офіційного працевлаштування.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності потерпілих, які в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали. Вказані обставини не є підставою для відкладення судового розгляду, тому з метою забезпечення виконання вимог ст.28 КПК, апеляційний розгляд проведено за відсутності потерпілих.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації прав потерпілих на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій; колегія суддів дійшла до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами. Вказані обставини не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 стосовно законності та обґрунтованості вироку в частині призначеного покарання, апеляційний суд зазначає наступне.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, особу винної, та не встановив обставин, які обтяжують покарання, однак визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Суд призначив обвинуваченій покарання за кожен злочин окремо, не в максимальних межах, передбачених санкціями відповідних частин статтей КК України, за якими ОСОБА_7 визнана винуватою.

Надаючи оцінку обставинам даного кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, як за своїм видом, так і за розміром, не можна вважати занадто суворим, з огляду на таке.

Так, визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання пов`язаних із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої не знайшли свого підтвердження, оскільки вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, і чи повинна вона його відбувати реально, суд першої інстанції в повній мірі врахував особо обвинуваченої, яка офіційно працевлаштована, заміжня, має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, повне визнання вини, вчинення кримінальних правопорушень в наслідок збігу тяжких особистих обставин, а також те, що обвинувачена раніше притягувалась до кримінальної відповідальності. Врахувавши наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню обвинуваченою нових злочинів, місцевий суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд першої інстанції не встановив.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо призначеного покарання, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєних кримінальних правопорушень в даному кримінальному проваджені за результатами судового розгляду не встановлено.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на законних підставах призначив обвинуваченій покарання в межах санкції статті кримінального закону, які не є максимальними, яке остання повинна відбувати реально.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через його суворість.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, а тому апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2024 року, яким ОСОБА_7 засуджена за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4