УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000346, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 47626) клопотання прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000346, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000346 від 18.04.2024, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена на даний час в ході досудового розслідування особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, будучи обізнаним із тимчасовими обмеженнями, які діють на період дії правового режиму воєнного стану щодо осіб чоловічої статі призовного віку, усвідомлюючи, що особи, які заздалегідь підібрані для незаконного перетину державного кордону України, організували незаконне переправлення осіб чоловічої статі призовного віку через державний кордон України.

Так, 13.05.2024 в період часу з 12 год. 53 хв. до 14 год. 10 хв., на підставі повідомлення ГУ «Д» ДЗНД № 14/2/5-2771 від 12.05.2024 про необхідність проведення невідкладних слідчих дій, був проведений обшук автомобіля SKODA FABIA д.н.з НОМЕР_3 win НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_7 .

Відповідно до реєстраційних документів на вказаний транспортний засіб, автомобіль SKODA FABIA д.н.з НОМЕР_3 win НОМЕР_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

Окрім того, за результатами проведення обшуку вказаний автомобіль SKODA FABIA д.н.з НОМЕР_3 win НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_7 , вилучено.

У подальшому вищезазначені речі оглянуто та постановою слідчого від 13.05.2024 визнано речовими доказами, оскільки вони є засобами вчинення кримінального правопорушення та на них містяться відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження.

Також, 14.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

З врахуванням викладеного, у сторони обвинувачення з метою збереження речових доказів та виконання завдання арешту майна, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

У судове засідання прокурор відділу Офісу Генерального прокурора не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак, до суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, в якій зазначив, що не заперечує про передачу автомобіля SKODA FABIA д.н.з НОМЕР_2 його власнику на відповідальне зберігання та надання можливості користування ним.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому надійшло клопотання адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , про встановлення найменшого обтяжливого способу арешту та заборонити його відчужувати без заборони користування, передавши власнику на відповідальне майно.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000346, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024.

Відповідно до протоколу обшуку від 13.05.2024, проведеного в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, 13.05.2024 в період часу з 12 год. 53 хв. до 14 год. 10 хв. ,за адресою проведено обшук автомобіля «SKODA FABIA» д.н.з НОМЕР_3 win НОМЕР_5 , який було вилучено.

Також, 14.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.05.2024 у справі № 761/18272/24 надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «SKODA FABIA» д.н.з НОМЕР_2 win НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_7 .

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 від 13.05.2024 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, враховуючи позицію прокурора, який не заперечував про накладення арешту на транспортний засіб тільки в частині відчуження, слідчий суддя вважає за необхідним відмовити в накладенні арешту на транспортний засіб в частині розпорядження та користування.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000346, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2024 - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000346 від 18.04.2024 на тимчасово вилучене майно вилучене під час проведення обшуку, а саме на автомобіль марки «SKODA FABIA» д.н.з НОМЕР_3 win НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , із забороною відчужувати зазначений транспортний засіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

В іншій частині клопотання - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_12