Дата документу 26.04.2024
Провадження № 1-кп/334/395/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі спеціального судового провадження в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за № 0001830 від 13.11.2023 року за звинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єкатеринбург Свердловської області, російської федерації, росіянина, громадянина України, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою, щодо якої, згідно ст.480 КПК України, передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Військовослужбовці збройних сил та інших воєнізованих формувань російської федерації шляхом збройної агресії 24.02.2022 незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інших об`єктів цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет (включаючи застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом) по позиціям Збройних сил України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків, в тому числі на території Запорізької області.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, строк дії якого Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року на 90 діб.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Енергодарська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, як така, що тимчасово окупована російською федерацією з 04.03.2022.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Так після повної військової окупації території міста Енергодар, Енергодарської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області, у період часу з 04.03.2022 по 26.03.2022, представниками зф держави-агресора рф всупереч порядку установленого Конституцією України, продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Василівського району Запорізької області, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до збройних формувань держави-агресора верств місцевого населення, створено незаконний правоохоронний орган мовою оригіналу - «межрайонное управлении милиции в г. Энергодар», яке у подальшому було змінено на, мовою оригіналу - «отдел полиции №1 (дислокация г. Энергодар) Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району» створеного на захопленій матеріально-технічній базі Енергодарського міського відділу Національної поліції України в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Так, громадянин України ОСОБА_5 , починаючи з липня 2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлено), будучи проросійськи налаштованим громадянином, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої зф держави-агресора рф, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Енергодар, Енергодарської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області, яка з 04.03.2022 є тимчасово окупованою територією, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної влади держави-агресора рф та добровільно зайняв посаду мовою оригіналу - «начальника отделения дознания» в незаконному правоохоронному органі, який має назву мовою оригіналу - «отдел полиции №1 (дислокация г. Энергодар) Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району», створеному на тимчасово окупованій території м. Енергодар Енергодарської міської територіальної громади, з фактичним місцем розташування: Запорізька область, м. Енергодар, проспект Будівельників, буд. 17 .

Перебуваючи на незаконно займаній посаді в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території ОСОБА_5 , діючи умисно, на виконання покладених на нього окупаційної владою держави-агресора рф обов`язків, організовував та здійснював керівництво працівниками «отделения дознания» в незаконному правоохоронному органі, проводив слідчі розшукові дії, здійснював досудове розслідування злочинів, а також вчиняв протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території Енергодарської міської територіальної громади, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом утворення і функціонування незаконного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_5 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, вважає, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати у нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. м. Енергодар Василівського району Запорізької області ), яка розпочалася із повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

Згідно витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000102 від 29.03.2022 року внесено відомості до ЄРДР за фактом можливого прийняття пропозиції громадянами України, які перебувають на території Василівського району Запорізької області, яка тимчасово перебуває в окупації підрозділів збройних формувань держави агресора - російської федерації, які діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно зайняли відповідні посади у незаконно утворених органах влади та розпочато проведення досудового розслідування за правовою кваліфікацією ч.5 ст. 111-1, ч.7 ст.111-1 КК України (т.1, а.с.116-117).

Відповідно постанови від 13.11.2023 року про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, з кримінального провадження № 0000102 від 29.03.2022року виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за епізодом за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України (т.1, а.с.141-144).

Згідно витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001830 від 13.11.2023 року внесено відомості до ЄРДР за фактом того, що починаючи з липня 2022року громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи проросійські налаштованою особою та маючи критичне ставлення до діючої влади в Україні, перебуваючи в місті Енергодар Василівського району Запорізької області, діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, добровільно зайняв посаду, мовою оригіналу «начальника отделении дознания» в незаконному правоохоронному органі, мовою оригіналу - «отдел полиции №1 (дислокація г.Энергодар) Управления внутренних дел по г.Васильевка и Васильевскому району)», створеному на тимчасово окупованій території міста Енергодар (т.1, а.с.146-147).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 грудня 2022 року, проведеного старшим оперуповноваженим СКП ВП № 4 Василівського РУ ГУНП України в Запорізькій області у присутності двох понятих за участю свідка ОСОБА_7 , встановлено, що свідок ОСОБА_7 впізнав особу на фото №2 як ОСОБА_5 , мешканця м.Енергодар, який добровільно співробітничав з окупаційною адміністрацією, вступивши до лав так званої «полиции города Энергодар». Свідок неодноразово бачив його у форменному одязі із розпізнавальними знаками «полиции российской федерации» під час різноманітних масових та фільтраційних заходів, які проводились окупаційною адміністрацією (т.1, а.с.160-162).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 грудня 2022 року, проведеного старшим оперуповноваженим СКП ВП № 4 Василівського РУП ГУНП України в Запорізькій області у присутності двох понятих за участю свідка ОСОБА_8 , встановлено, що свідок ОСОБА_8 впевнено упізнала особу на фото №3 як ОСОБА_5 , мешканця м.Енергодар, який добровільно співробітничав з окупаційною адміністрацією, вступивши до лав так званої «полиции города Энергодар». Свідок неодноразово бачила його у форменному одязі із розпізнавальними знаками «полиции российской федерации» під час різноманітних масових та фільтраційних заходів, які проводились окупаційною адміністрацією (т.1, а.с.163-165).

Протоколом огляду від 02 жовтня 2023 року, під час якого було оглянуто Telegram-канал з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за електронною адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено публікацію, що опублікована 08.10.2022 о 18-18год, з наступним підтекстом: «Знакомтесь с лысой чепухой - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1….. Лысый чмошник, который надел на себя подобие формы и пошел работать в «народную милицию» нашего родного Дара. Очередная «худоба», которая ничего не умеет, не может. А теперь оно издевается и запугивает людей!...» (т.1, а.с.166-171).

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 17.05.2023 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 03.05.2023, проводилось зняття інформації з акаунту месенджеру «Телеграм», який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який добровільно вступив до лав незаконного правоохоронного органу, створеному на тимчасово окупованій території м.Енергодар та зайняв посаду, мовою оригіналу - «начальника отделеления уголовного розыска», в ході якого були зафіксовані переписки останнього з іншими особами, які вступили до лав незаконно утвореного правоохоронного формування ворога, та протоколом огляду від 05.10.2023, в ході якого було зафіксовано чат «ІНФОРМАЦІЯ_7», в якому виявлено фото документів, надісланих 24.12.2022 о 12-30год. користувачем « ОСОБА_11 », а саме: документ російською мовою з назвою « Министерство внутренних дел российской федерации Приказ № 460 от 26 июня 2020г. «Об утверждении Кодекса этики и служебного поведения сотрудников органов внутренних дел Российской Федерации», а також «Ведомость об ознакомлении с приказом «Об утверждении Кодекса этики и служебного поведения сотрудников органов внутренних дел Российской Федерации» із зазначенням прізвищ, імен та по-батькові осіб, ознайомлених із зазначеним документом. Оглядом встановлено, що у пункті 10 документу з назвою «Ведомость» зазначено ім`я « ОСОБА_5 », поряд з яким у відповідній графі міститься підпис (т.1, а.с.172-219).

Відповідно до протоколу за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 13.11.2022 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.09.2022, проводилось зняття інформації з аканту месенджеру «Телеграм», який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , яким користується представник «народної поліції» м.Енергодар, громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ході якого було зафіксовано діалог групи « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та переписку наявних в групі чату учасників, та протоколом огляду від 25.11.2023, в ході якого було зафіксовано чат «Энергодарский ОП №1 та листування між співробітниками незаконного правоохоронного органу, утвореного на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме: «отдел полиции №1 (дислокація г.Энергодар) Управления внутренних по г.Васильевка и Васильевскому району)». В ході огляду зазначеного чату виявлено ряд повідомлень, зміст яких підтверджує безпосередню причетність ОСОБА_5 , який значиться під ім`ям користувача « ОСОБА_5 », до злочинної діяльності зазначеного незаконного правоохоронного органу (т.1, а.с.220-282, т.2 а.с. 1-14).

Зазначені дані в електронному вигляді містяться на додатках до протоколів НСРД - DVD-R диску та були оглянуті судом в судовому засіданні.

Відповідно до листа заступника начальника Головного управління національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_15 від 06.01.2023 вих. № 49/05/3-23, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в підрозділах ГУНП в Запорізькій області (т. 2, а.с. 89).

Згідно витягу з наказу ГУМВС України в Запорізькій області № 374 о/с від 10.12.2009 та послужного списку, останній має звання - майор поліції, займав посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Енергодарського міського відділу (т. 2, а.с. 91, 93-102).

У відповідності до наказу по особовому складу від 31.08.2010 року № 282 о/с майора поліції ОСОБА_5 (НОМЕР_3), оперуповноваженого сектору карного розшуку Енергодарського міського відділу, звільнено зі служби в поліції за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням) з 31 серпня 2010 року. На день звільнення стаж служби в поліції становив 13 років 00 місяців 20 днів, вислуга років на пільгових умовах - 13 рік 05 місяці 00 днів (т. 2, а.с. 92).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що з ОСОБА_5 знайомий особисто, раніше працювали разом в поліції м.Енергодара, мали дружні стосунки. ОСОБА_5 років десять працював слідчим, був хорошим слідчим. Після окупації Енергодара , ОСОБА_5 вступив до лав поліції окупаційної влади, про це дізнався від друзів, зокрема від свого кума ОСОБА_18 , який товаришує з ОСОБА_5 , також з телеграм-каналів. Був дуже здивований цьому, не очікував від ОСОБА_5 такого рішення. Яку посаду той зайняв не знає, але впевнений, що добровільно, з корисливих мотивів, ніякого тиску не було. Хто не хотів працювати на окупаційну владу, всі виїхали. Щодо сімейного стану повідомив, що ОСОБА_5 одружений, має одну дитину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що ОСОБА_5 знає досить давно, перетиналися з ним, коли займав посаду начальника виконавчої служби. Потім, коли отримав адвокатське свідоцтво та почав займатись адвокатською діяльність, брав участь у кримінальних провадженнях, по яких ОСОБА_5 проводив досудове слідство, пізніше був захисником ОСОБА_5 у порушеній проти нього кримінальній справі. З 3 на 4 березня 2022року окупанти зайшли в м.Енергодар, і через деякий час окупаційна влада стала створювати народну міліцію. Спочатку до її лав пішли «казаки», потім колишні працівники поліції. Пізніше йому стало відомо від ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , колишніх працівників карного розшуку, що ОСОБА_5 теж зайняв посаду у так званій «народній міліції». На його думку причиною такого рішення ОСОБА_5 , стала його злість на владу України після порушення щодо нього кримінального провадження. Посаду він зайняв добровільно, ніхто нікого не примушував. І взагалі, всі, хто пішов на співпрацю з окупаційною владою, робили це добровільно, переважно з корисливих мотивів, ніхто нікого там не примушував. Також від ОСОБА_21 дізнався, що останнього затримали за порушення комендантської години і він перебував у відділі незаконного органу, ОСОБА_5 йому допоміг і його відпустили. Щодо сімейного стану ОСОБА_5 повідомив, що в того є жінка та донька, батько його працював раніше начальником слідства у Веселівському райвідділку поліції, потім був начальником слідства у відділенні, де працював ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він є особою раніше неодноразово засудженою. ОСОБА_5 знає давно, бо той працював у поліції, а він (свідок) мав постійні проблеми із законом. Після окупації Енергодара, точно коли не пам`ятає, приблизно влітку 2022року, він проходив повз кіоск Рандеву в м.Енергодар, там зустрів ОСОБА_5 у формі окупаційної влади, з шевроном, де зображено російський флаг. Той запропонував йому працювати у нього, тобто в окупаційній владі, агентом («стукачем»). Він дуже злякався і 23 вересня 2022року виїхав до Запоріжжя.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А. , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, маючи стаж роботи в правоохоронних органах понад 13 років та маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території Василівського району та інших населених пунктів Запорізької області, після окупації збройними силами рф території м. Енергодар, підтримуючи агресію рф на території України, добровільно зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі, так званій - «народній міліції», діючи умисно, будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, проводив слідчі розшукові дії, здійснював досудове розслідування злочинів. При цьому, вказані умисні дії він вчинив без жодного примусу з боку представників окупаційної влади.

Вказаний висновок суду ґрунтується на аналізі показань, наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , які суд приймає як належні та достатні, оскільки вони були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого. Також матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких слідує, що ОСОБА_5 , після окупації м.Енергодар збройними формуваннями рф, залишився в місті. ОСОБА_5 , одягнутий в комуфляжну форму з шевроном, де зображено російський флаг, вільно ходив по місту та спілкувався з керівниками так званої «народної міліції», виконував їх вказівки та розпорядження.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим по пред`явленому звинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, підвищену суспільну небезпечність вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Також, згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом визнається вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім того, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує дані про його особу, те що останній раніше до кримінальної відповідальної не притягувався, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні неповнолітню дитину - 2008 року народження, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, думку прокурора та захисника, і вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги та конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

З огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні останньому покарання, не вбачає підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний із зайняття ним посади в незаконно створеному правоохоронному органі, суд вважає за необхідне на підставі ст. 54 КК України, позбавити його спеціального звання - «майор поліції».

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого, призначене йому покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне обраний слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07.12.2023 року запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368-370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання - «майор поліції».

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити без змін у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1