ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3581/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/421/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000816 від 01.06.2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 186 КК України та призначено йому покарання з урахуванням частини 3 статті 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (років) 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 01 червня 2022 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Згідно вироку 01 червня 2022 року приблизно о, 11 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період воєнного стану поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, знаходився неподалік від АЗС «ОККО» за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про Указ Президента України №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану Україні та ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком до 23.08.2022 року, коли раптово у нього виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_8 стоячи на стежці неподалік від АЗС «ОККО», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, побачив раніше незнайомого йому чоловіка похилого віку потерпілого ОСОБА_9 , який йшов в напрямку ОСОБА_8 по стежці, штовхаючи двохколісний візок, на якому знаходилась картонна посилка з одягом, промтоварами, та блендером, ринкова вартість згідно висновку судової товарознавчої експертизи №172М складає 1680 гривень, та ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 взяв обома руками за візок, та вирвав його з рук потерпілого ОСОБА_9 , тим самим заволодів візком з посилкою.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину намагався втекти, про те не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме, був затриманий співробітниками УСР ДСР ГУНП в Харківській області, чим міг би спричинити потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, розмір якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №172М від 16.06.2022 становить 1680 гривень.

Не погодившись з вироком, обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що обвинувачений не мав корисливого умислу, спрямованого на заволодіння майном потерпілого, не був обізнаний щодо речей, які були у візку. Обвинувачений в суді першої інстанції пояснював, що намагався вирвати візок з рук потерпілого із хуліганських мотивів (мав намір викинути візок у кущі). Суд безпідставно посилається, як на доказ, на показання потерпілого та працівників поліції, які щодо мотиву та умислу обвинуваченого нічого пояснити не змогли, тобто не спростували версію подій обвинуваченого. Необгрунтовано відхилено доводи захисника щодо недопустимості висновку товарознавчої експертизи № 172М, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження повноважень приватного експерта ОСОБА_10 . Документи щодо повноважень експерта не були предметом безпосереднього дослідження суду. За відсутності документальних підтверджень отримання належної кваліфікації експертом неможливо дійти обґрунтованого висновку, що така особа є повноважною для проведення експертизи. Щодо відеозапису, на який суд посилається як на доказ, захисник зазначає, що відеозапис відображає лише переміщення по території АЗС сторонніх осіб, які не мають відношення до провадження. Жодних дій обвинуваченого чи потерпілого, на відеозаписі не зафіксовано, а тому такий доказ не є належним. В матеріалах відсутні дані щодо походження диску з зазначеним відеозаписом. У зв`язку із відсутністю даних щодо пристрою, з якого записано відео файл, ким та коли зроблена копія, такий доказ не можна вважати допустимим. Недоречним є посилання суду на те, що відеозапис було отримано за запитом, оскільки жодного документа, який би свідчив про таке отримання, судом не досліджувалося. Судовим розглядом не встановлено точний перелік майна, яке намагався нібито викрасти обвинувачений. В процесуальних документах перелік викраденого майна суттєво відрізняється. Протокол огляду речових доказів датовано 01.05.2022, тобто до того, як сталася подія. Крім того, вказаний протокол не досліджувався. Прокурором для огляду в судовому засіданні також не були надані речові докази. Вважає, що обвинувачення ОСОБА_8 є неконкретизованим, не підтверджене належними та допустимими доказами. Захисник звертає увагу на порушення права обвинуваченого на захист, оскільки обвинувачений був фактично затриманий об 11.00 годині 01.06.2022, тобто раніше ніж почався огляд місця події та вилучення у ОСОБА_8 особистих речей. З часу фактичного затримання з 11.00 до 13.40 години ОСОБА_8 був позбавлений правової допомоги та захисту. Наведені порушення захисник вважає істотними, та такими, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду. Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що умислу на вчинення вказаних у вироку дій, він не мав. Висновок суду про те, що він намагався втекти не відповідає дійсності. Вважає, що орган досудового розслідування допустив неповноту дослідження обставин справи, а суд не усунув їх під час судового розгляду. Суд не надав жодної оцінки тому, що на утриманні обвинуваченого перебуває мати 1956 року народження з інвалідністю 2 групи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні вимоги, просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного. Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Згідно із статті 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, яка має здійснюватись судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. На думку колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги дотримані, висновок щодо винуватості ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 186 КК України є обґрунтованим, зроблений на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтверджено сукупністю всіх досліджених судом доказів, що є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, посилався на показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що на початку червня 2022 року, точної дати він не пам`ятає, він знаходився біля бензоколонки на перехресті вулиці Клочківська та вулиці Новгородська. У нього з собою був візок з двома ящиками, який він тягнув по тротуару. Обвинувачений, якого потерпілий впізнав в судовому засіданні, наздогнав його та почав тягти за візок. Потерпілий почав чинити опір, не випускав візочок з рук, після чого впав. ОСОБА_8 тягнув його два метри по землі. В подальшому ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції. Потерпілий ОСОБА_9 заначив, що сприймав дії ОСОБА_8 як такі, що направлені на заволодіння візком з речами.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що він є заступником начальника відділу УСР ДСР в Харківській області, 01 червня 2022 року приблизно о 10-30 год він знаходився на АЗС на вулиці Новгородській. Хотів випити кави разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Почули крики та побігли подивитись що відбувається. Коли приблизився, то побачив, що ОСОБА_8 тягне візок за який тримається потерпілий, особа похилого віку. В подальшому у потерпілого випала палка та він впав. ОСОБА_8 продовжував тягти за візок. Свідок разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приблизився до ОСОБА_8 та припинили вказані дії, викликали наряд поліції.

Аналогічні показання надали свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Крім того, судом першої інстанції досліджені наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 01.06.2022 року з фототаблицею до нього, яким встановлено перебування ОСОБА_8 на місці події; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.06.2022 року; висновок експерта №172М за результатами проведення судової товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0000816 від 16.06.2022 року, відповідно до якого, ринкова вартість майна складає 1680, 00 грн; протокол огляду предмету від 14.06.2022; відеозапис з камер спостереження, з якого вбачається, як особа чоловічої статі тягне іншого за візок по землі.

Суд першої інстанції, дослідивши дані з вищенаведених письмових та відеоматеріалів, показань потерпілого та свідків, дійшов обгрунтованого висновку про їх належність, допустимість та достатність для доведення винуватості ОСОБА_8 .

Захисник стверджує, що в діях обвинуваченого не було корисливого мотиву, спрямованого на заволодіння майном потерпілого, а мав намір закинути візок у кущі з хуліганських мотивів. Колегія суддів такі доводи захисника вважає безпідставними, з огляду на наступне. Обвинувачений в суді першої інстанції пояснив, що побачив потерпілого ОСОБА_9 , який штовхав візок через трамвайний шлях. ОСОБА_8 запропонував допомогти потерпілому. Проте ОСОБА_9 продовжив штовхати візок та наїхав ОСОБА_8 на ногу. ОСОБА_8 почав лаятись та хотів вирвати візок та закинути його на камінь. Мети заволодіти майном, яке було наявне на візочку, у нього не було. Разом з тим, такі показання обвинуваченого, щодо його намагання допомогти потерпілому ОСОБА_9 не були підтверджені самим потерпілим. З показань ОСОБА_9 , а також з відеозапису камер відеоспостереження, який було перевірено судом апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_8 протягом певного періоду часу намагався заволодіти саме речами потерпілого, тягнув візок, який потерпілий не випускав з рук, чим фактично чинив опір обвинуваченому. Крім того, в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2022 потерпілий ОСОБА_9 просив вжити заходів за фактом спроби відкритого викрадення його майна.

Безпідставними є посилання захисника на недопустимість висновку товарознавчої експертизи № 172М, яка виконана судовим експертом ОСОБА_10 , виходячи з вимог КПК України та положень Закону України «Про судову експертизу». Відповідно до частини 1 статті 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Статтею 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Відповідно до статті 10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до висновку експерта № 172 М від 16.06.2022, експертиза виконана судовим експертом ОСОБА_10 . У висновку зазначено номер свідоцтва, на підставі якого діє експерт, строк його дії до 11.05.2024, кваліфікацію експерта. ОСОБА_10 попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин виконання покладених на нього обов`язків. Стороною захисту можливість експерта проводити відповідне експертне дослідження не спростована, наявність в матеріалах провадження документальних підтверджень щодо належної кваліфікації експерта, не є обов`язковою та не передбачена вимогами КПК України. У випадку наявності сумнівів у сторони захисту щодо наявності у експерта відповідних повноважень на проведення вказаного експертного дослідження, адвокат не був позбавлений можливості звернутися із адвокатським запитом до установи, яка видала експерту ОСОБА_10 свідоцтво, для підтвердження чи спростування його чинності. Підстави сумніватися у достовірності висновку та кваліфікації експерта відсутні, у зв`язку із чим, висновок експерта № 172 М від 16.06.2022 є належним та допустимим доказом в даному кримінальному провадженні. Доводи захисника про те, що на дослідженому судом першої інстанції відеозаписі не зафіксовано дій обвинуваченого або потерпілого, є неспроможними, оскільки при перевірці вказаного відеозапису встановлено, що на ньому зафіксовано двох осіб, один з яких намагається вирвати у іншого візок з речами та деякий час тягне за візок. Присутність саме потерпілого та обвинуваченого на відеозаписі підтверджується показаннями допитаних свідків, які підбігли в цей момент до потерпілого. Крім того, ані потерпілий, ані сам ОСОБА_8 не заперечували своєї присутності на місці, яке зафіксовано на відеозаписі, та на якому в подальшому було проведено слідчу дію, а саме огляд місця події. Щодо джерела походження відеозапису, на що звертає увагу захисник, слід зазначити наступне. В матеріалах провадження наявний запит слідчого ОСОБА_14 до ТОВ «ОККО-Драйв» з прохання надати відеозаписи з камери відеоспостереження в період часу з 10.50 до 12.00 години 01.06.2022. Запит підписаний слідчим, має вихідний номер реєстрації. Відповідно до листа ТОВ «ОККО-Драйв» щодо надання відеоінформації на запит слідчого, підприємство надає запитуваний відеозапис, який долучений до матеріалів провадження. Враховуючи, що власником відеозапису є ТОВ «ОККО-Драйв», який вказане підприємство добровільно надало на запит слідчого, підстави вважати вказаний доказ неналежним чи недопустимим, відсутні. Відповідно до практики Верховного Суду (наприклад постанова ККС ВС від 3 жовтня 2023 року у справі № 596/509/22) КПК України не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої перебувають речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб і не є підставою для визнання їх недопустимими. Зауваження захисника щодо використання стороною обвинувачення копії відеозапису є безпідставними, оскільки Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошував, що ототожнення електронного документа як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. За таких обставин, достовірність дослідженого судом першої інстанцій відеозапису не викликає жодних сумнівів щодо допустимості цього доказу у даному кримінальному провадженні. Захисник зазначає, що під час досудового розслідування не було встановлено точний перелік майна, яке містилося у візку та яке намагався нібито викрасти обвинувачений. Як вбачається зі змісту обвинувального акту, обставини викладені у якому визнані судом доведеними, ОСОБА_9 штовхав візок, на якому знаходилася картонна посилка з одягом, промтоварами та блендером. У протоколі огляду місця події від 01.06.2022 зазначено, що на візку знаходяться дві картонні коробки. Під час розкриття першої коробки виявлено: пакет білого кольору; светр чоловічий; пакет фіолетового кольору з горіхами; набір блендеру, у другій коробці виявлено: памперси - 8 упаковок. До протоколу огляду місця події долучено фото зазначених речей. У зберігальній розписці потерпілий ОСОБА_9 вказав, що отримав від слідчого металевий візок, дві картонні коробки, в яких знаходяться памперси, набір блендеру, светр чоловічий, кофта чоловіча, пакет фіолетового кольору з горіхами. Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені розбіжності у наіменуванні речей не впливають в цілому ні на кваліфікацію дій обвинуваченого, ні на виклад фактичних обставин, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а всі речі, що були на візку потерпілого, зафіксовані на фотознімках під час огляду місця події. Захисник вказує, що майно потерпілого, замах на викрадення якого інкриміновано ОСОБА_8 , не було надано учасникам судового розгляду для безпосереднього дослідження, що позбавило суд та учасників процесу дослідити речові докази, встановити їх точну кількість та найменування. Відповідно до матеріалів провадження майно, що було виявлено на місці події 01.06.2022, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передане на відповідальне зберігання потерпілому. Недослідження вказаних речей безпосередньо у судовому засіданні не спростовує доведеності обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та не є істотним порушення норм КПК України, яке б тягло за собою скасування вироку. Не спростовує висновків суду посилання захисника на те, що прокурором суду не було надано протоколу огляду речових доказів, який відповідно до постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів датований «01.05.2022», тобто за місяць до події кримінального правопорушення. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування протокол огляду вказаних речей не складався, речі були оглянуті 01.06.2022 під час огляду місця події. При цьому, вказівка в постанові про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів на дату «01.05.2022» є очевидною опискою, яка не впливає на допустимість зібраних органом досудового розслідування доказів. Суд апеляційної інстанції також не вбачає порушення права обвинуваченого на захист під час його затримання, що ставило б під сумнів законність зібраних органом досудового розслідування матеріалів та могло вплинути на обгрунтованість вироку суду, враховуючи, що у нього нічого не вилучалось, пояснень на місці події з приводу кримінального правопорушення, він не надавав. Місцевий суд, ретельно дослідивши наявні в матеріалах провадження докази та оцінивши показання потерпілого і свідків, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 186 КК України, оскільки останній у присутності потерпілого, який розумів протиправний характер дій обвинуваченого, намагався заволодіти належними потерпілому речами. Апеляційні доводи захисника та обвинуваченого не спростовують висновків суду, вирок є мотивованим, постановлений на підставі належно досліджених доказів, яким надано правильну оцінку та підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Перевіряючи вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд в даному випадку діяв з дотриманням вимог статтей 50, 65 КК України та призначив обвинуваченому достатню міру покарання для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Судом першої інстанції встановлено обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 є вчинення злочину щодо особи похилого віку. Пом`якшуючі обставини, згідно статті 66 КК України відсутні. ОСОБА_8 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання. Обвинувачений зазначає, що судом не врахована наявність на його утриманні матері з інвалідністю, разом з тим, матеріали провадження не містять обгрунтованих даних, які б підтверджували вказану обставину. З урахуванням даних про особу обвинуваченого, його позиції під час судового провадження, судом першої інстанції призначено покарання, яке узгоджується з положеннями статтей 50, 65 КК України. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_8 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення. Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий:

Судді: