справа № 361/5381/24
провадження № 1-кс/361/1276/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №0000099 від 05.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024 прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку приміщень Управління будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Броварського району Київської області, розташованого за адресою: Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 4А.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 05.07.2023 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в 2022-2023 роках розпорядники бюджетних коштів Броварської ОТГ за попередньою змовою зі службовими особами групи компаній «КОМКОН», в умовах воєнного стану, було укладено ряд договорів на надання послуг за ціною, яка є вище ринкової та послуг, які не надавались або надавались не в повному обсязі, чим було спричинено майнової шкоди.

Згідно інформації Броварського РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області встановлено, що КП БМР КО «Броваритепловодоенергія» підпорядковане «Управлінню будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Броварського району Київської області» (, далі - УБЖКГІТ) зазначені договори з охорони об`єктів мали погоджуватися з керівником УБЖКГІТ - ОСОБА_6 .

Також, встановлено, що 26.05.2022 року Управління будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі Управління, ) за результатами проведення спрощеної процедури закупівлі «79710000-4 - Охоронні послуги (Послуги з охорони приміщення управління)» (ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_1 уклало з ТОВ «Комкон-Груп» договір №БР22018ФО від 06.05.2022 щодо фізичної охорони (цілодобової) адміністративної будівлі Управління, терміном з 26.05.2022 року по 31.07.2022 року, на загальну суму 189 660,96 грн.

За вказані послуги Управління перерахувало на банківські рахунки ТОВ «Комкон-Груп» 25.05.2022 грошові кошти в суму 55134.0 грн. (№ транзакції 233773717), 30.06.2022 кошти в сумі 66 160.8 грн. (№ транзакції 235833669) та 27.07.2022 кошти в сумі 68 366.16 грн. (№ транзакції 237445636). Фактично охорона об`єкту Управління згідно специфікації до договору взагалі не здійснювалася.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , співробітника Броварського РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, від 30.08.2023 встановлено, що останній в вересні 2022 року неодноразово відвідував Управління будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Броварського району Київської області за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 4 а, та під час відвідування вказаних приміщень працівників охорони не бачив.

20.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-Мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A-24», у чохлі рожевого кольору, з ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 (начальник відділу публічних закупівель Управлінню будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Броварського району Київської області), вищевказаний мобільний телефон поміщено до спеціального пакету № WAR 1003582;

-документи, що засвідчують співпрацю з підприємствами групи «КОМКОН», з описом вищевказаних документів, № 1 на 39 аркушах та №2 на 1018 аркушів, які поміщено до спеціального пакету № WAR 1830805;

документи, що засвідчують співпрацю з підприємствами групи «КОМКОН», з описом вищевказаних документів, № 3 на 62 аркушах які поміщено до спеціального пакету № WAR 1830740.

Постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУ НП в Київській області від 20.06.2024 вказаний мобільний телефон та документи - визнано речовими доказами, оскільки в них міститись інформація з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осіб причетних до його вчинення а також він може мати суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження та прийняття процесуального рішення в ньому, а також з метою забезпечення проведення почеркознавчої, комп`ютерно-технічної експертизи та відновлення видаленої інформації.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з підстав викладених ньому.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на наступне. Звертав увагу слідчого судді на те, що усі документи надавались власникам добровільно. Прокурором не доведено, що кожен з цих документів міститься якусь доказове значення в рамках даного кримінального провадження. Не заначено прокурором документів, які підтверджують право власності на майно, яке необхідно арештувати, або доказів користування чи розпорядження підозрюваним, засудженим або третьою особою вказаним майном, на яке прокурор просить накласти арешт. Підозра нікому не вручено, право власності третіх осіб на майно на яке просять накласти арешт не надано. Наприклад, в протоколі обшуку від20.06.2024 зазначено що у громадянки ОСОБА_8 вилучено мобільний телефон, натомість дана громадянка яка є власником майна, наразі не в курсі про те, що на її майно наразі прокурор просить накласти арешт. Захисник вважає, що клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області від 26.06.2024 року не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та є та необґрунтованим, у зв`язку з чим, на мою думку, не підлягає задоволенню.

Вислухавши доводи учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Загальні приписи застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешту майна, містяться у статтях 131, 132, 170-173 КПК України.

Арешт майна, який є заходом забезпечення кримінального провадження, полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, прокурором, слідчим має бути доведено існування сукупності обставин, які вказують на необхідність у відповідному конкретному кримінальному провадженні застосувати захід, без якого неможливо ефективно здійснювати досудове розслідування, та з огляду на мету його застосування, під час його реалізації допускається втручання у права особи.

Обов`язок перевірки наявності обставин, які б свідчили про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна покладено на слідчого суддю, який здійснює у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а також перевірку дотримання умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Вирішуючи питання обмеження права власності особи на матеріальні об`єкти, які відповідають критеріям, визначеним положеннями ст. 98 КПК України, та були вилучені під час проведення обшуку, слід керуватись відповідними нормами Кримінального процесуального кодексу України. В даному випадку - положеннями ст. ст. 170 - 174 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт на майно третіх осіб накладений з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя першочергово має перевірити відповідність клопотання слідчого, прокурора вимогам ст. 171 КПК України, а вже потім для прийняття законного та обґрунтованого рішення має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Щодо підтвердження права власності на майно, яке підлягає арешту

Згідно протоколу обшуку від 20.06.2024 в кабінеті № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , було складено опис №1 на загальну кількість аркушів 39, опис №2 на загальну кількість аркушів 1018, опис №3 на загальну кількість аркушів 805. Та в кабінеті №2 у гр. ОСОБА_8 виявлено тат вилучено телефон марки «Самсунг» моделі «GALAXY А-24» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , в чохлі рожевого кольору.

Вилучені під час обшуку документи постановою слідчого від 20.06.2024 визнано речовими доказами.

Однак в судовому засіданні прокурором не доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, так само як і не надано доказів щодо достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, не може бути накладений арешт на не зрозуміло які документи, які чітко не зазначені слідчим/прокурором в клопотанні і на сам опис цих документів, який навіть не надано слідчому судді для ознайомлення.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт нерухомого майна є неспіврозмірний завданням кримінального провадження та безпідставно порушує права власності гр. ОСОБА_8 , слідчим суддею не встановлено обставин, які б вказували на те, що гр. ОСОБА_8 пов`язана з кримінальним провадженням №0000099 від 05.07.2023, а відтак вважає клопотання про накладення арешту майна не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170,171,175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку приміщень Управління будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та транспорту Броварської міської ради Броварського району Київської області, розташованого за адресою: Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 4А, в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000099 від 05.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12.07.2024

Слідчий суддя ОСОБА_9