Номер провадження: 11-кп/813/321/24
Справа № 523/6724/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного м. Одеси від 08.02.2024 у кримінальному провадженні №0001402, внесеному до ЄРДР 06.08.2018, №0000633, внесеному до ЄРДР 06.04.2018 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, працюючого комірником на базі меблів, не маючого реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.03.2017 Суворовським райсудом м. Одеси за ч.1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за:

-ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

-ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Відповідно зі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2017, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяця.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, після чого змінити на тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати із моменту взяття його під варту.

Після набрання вироком законної сили конвоювати ОСОБА_7 для подальшого направлення в місця відбування покарання.

Виконання вироку у даній частині покладено на відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він в середині січня 2018 року, точний час не встановлений, повторно, знаходячись на цвинтарі «Слобідський», розташованого по вул. Яши Гордієнка, 63 в м. Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме виробів із металу з подальшою їх продажу на пункті прийому металобрухту, з метою особистого збагачення, визначив предметом свого злочинного умислу металеву огорожу могили родини ОСОБА_9 . Далі, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на 23-ділянці вищевказаного цвинтаря, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, демонтував металеву огорожу могили родини ОСОБА_9 , вартість якої відповідно до довідки ФОП ОСОБА_10 становить 1488 грн., але в цей час, дії останнього були помічені охоронцем кладовища ОСОБА_11 , у зв`язку із чим, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, залишивши металеву огорожу на місці події, тим самим, не виконавши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Крім того, повторно, 05.08.2018, приблизно о 17 год. 14 хв., ОСОБА_7 знаходячись у приміщені магазину «АТБ», розташованого по вул. Балківській,22-а в м. Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, перебуваючи в торгівельному залі магазину, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць та поклав до корзини продукти харчування: тушку курчат-бройлерів ТМ «Розумний вибір», вартістю 80,57 грн., філе Сьомги ТМ «Своя лінія», вартістю 291 грн., шашлик зі свинини ТМ «Глобіно» - 169,25 грн., пляшку пива «Львовське 1715» - 37,40 грн., пляшку пива «Мінське Жигулівське» - 28,50 грн., ковбаски для гриля «Боварські» т/м «М`ясна весна» - 85,26 грн., а всього на загальну суму 691,98 грн. Після чого, ОСОБА_7 пройшовши повз кас магазину та не розрахувавшись за вищевказаний товар, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду ТОВ «АТБ маркет» в особі ОСОБА_12 на загальну суму 691,98 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що призначене покарання у виді реального позбавлення волі не досягне мети суду для його остаточного виправлення.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 не вчиняв нові умисні, корисливі злочини в період іспитового строку, оскільки 05.12.2019 суд звільнив ОСОБА_7 від покарання призначеного Суворовським районним судом м. Одеси.

Вказує, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем постійного проживання, хоча вироком суду встановлено, що за минулим місцем проживання він характеризувався задовільно. Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації в АДРЕСА_2 , однак в той же час у вироку суду судом зазначено, що не має реєстрації та має тимчасове місце проживання, що не відповідає дійсності. Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 має тяжке захворювання, яке небезпечне для інших осіб у разі знаходження його в обмеженому суспільстві та має постійне місце роботи, офіційно працевлаштований та сплачує податки.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Захисник ОСОБА_8 та потерпілі будучи належним чином сповіщеними про дату та час в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника та потерпілих у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності захисника та потерпілих.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно та незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочинів.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційній скарзі захисника не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочинів, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів захисника з приводу суворості призначеного покарання та можливість призначення покарання із застосуванням положень, ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано те, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою, вчинив нові умисні злочини в період випробування, працює комірником на фабриці меблів, перебуває у цивільному шлюбі, має тяжкі захворювання, не має реєстрації, наявність тимчасового місця проживання та наявність задовільної характеристики за минулим місцем проживання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 районний суд визнав щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь яких претензій з боку потерпілої ОСОБА_13 та представника потерпілого ТОВ «АТБ маркет» ОСОБА_14 до обвинуваченого у зв`язку з поверненням викраденого майна.

Згідно з ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 районним судом не встановлено.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 для його виправлення та перевиховання необхідно призначити покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України у виді три роки 2 місяці позбавлення волі.

На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити зазначене покарання, із застосуванням положень ст. 71 КК України, без застосування положень ст. 75 КК України, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є законним, доцільним та справедливим.

При цьому, всупереч доводів сторони захисту, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений будучи раніше засудженим за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно в період іспитового строку, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення та стійку антисоціальну спрямованість, що на думку апеляційного суду унеможливлює виправлення останнього без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даними про його особу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного м. Одеси від 08.02.2024 у кримінальному провадженні №0001402, внесеному до ЄРДР 06.08.2018, № 0000633, внесеному до ЄРДР 06.04.2018 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4