Справа № 991/1696/24
Провадження 1-кс/991/1727/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України стосовно невнесення відомостей за заявою від 29.02.2024 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга заявника ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, в якій він просив зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 29.02.2024 про можливе вчинення суддями Конституційного Суду України кримінальних правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що 29.02.2024 він звернувся до НАБУ з повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень. Однак, станом на 04.03.2024 Національним антикорупційним бюро України не внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато досудове розслідування за заявою (повідомленням) про вчинення кримінальних правопорушень від 29.02.2024, у зв`язку з чим заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України.

Розгляд скарги здійснювався 18.03.2024.

До початку судового розгляду від представника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 до суду надійшли пояснення по справі, в яких зазначалося про те, що до Національного антикорупційного бюро України надійшла заява ОСОБА_3 від 29.02.2024, зареєстрована 29.02.2024 за №Б-3218, щодо можливого вчинення протиправних дій суддями Конституційного Суду України. Листом від 04.03.2024 №112-296/6436 заявника повідомлено, що звернення з аналогічних питань надходило до Національного антикорупційного бюро України та було предметом розгляду, про результати якого повідомлено листом Національного антикорупційного бюро України від 22.02.2024 №0412-294/5424. Заявником не доведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування яких віднесено до підслідності детективів Національного бюро. Таким чином, на думку представника Національного бюро, бездіяльність з боку службових осіб Національного бюро, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, відсутня. У зв`язку з наведеним просив у задоволенні скарги відмовити повністю та розглянути справу без участі представника Національного бюро, за наявними письмовими поясненнями.

Представник Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про розгляд.

Відсутність представника Національного антикорупційного бюро України не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст.306 КПК України). За наведеного слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представника НАБУ.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали подану скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі.

Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у заяві про кримінальне правопорушення від 29.02.2024 заявник ОСОБА_3 просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про можливе вчинення суддями Конституційного Суду України кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Як зазначено в заяві, впродовж тривалого часу у Конституційному Суді України існує протиправна практика, яка полягає у внесенні неправдивих відомостей до табелів обліку робочого часу суддів Конституційного Суду України щодо відпрацювання робочого часу суддями Конституційного Суду України, які насправді без поважних причин були відсутні на робочому місці та не виконували своїх функціональних обов`язків. Такі підроблені табелі обліку робочого часу використовуються в подальшому як підстава для нарахування та одержання суддями винагороди, незважаючи на те, що вони не виконували своїх службових обов`язків. Вказані дії містять ознаки зловживання службовим становищем окремими суддями Конституційного Суду України та мають ознаки, направлені на заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах на свою користь, що призводить до розтрат та інших порушень бюджетної дисципліни.

Згідно з доводами заявника відсутність суддів Конституційного Суду України на робочому місця та за місцем роботи, навіть у м. Києві, у таких випадках була пов`язана виключно із задоволенням ними особистих потреб, а саме відпочинок, відвідування родичів та знайомих, вирішення особистих питань тощо.

Так, за наявною у заявника інформацією, самовільна відсутність ряду суддів Конституційного Суду України на своєму робочому місці та за місцем роботи взагалі (у м. Києві) з наступним безпідставним одержанням у повному обсязі винагороди судді мала місце упродовж двох робочих тижнів поспіль - з 29 травня по 9 червня 2023 року. Водночас у табелях обліку робочого часу цих суддів зафіксовано, що у період з 29 травня по 9 червня 2023 року вони були на роботі та здійснювали свої службові повноваження. Отже у табелі обліку робочого часу були внесені завідомо неправдиві відомості щодо їхньої присутності на робочому місці та виконання ними посадових повноважень у вказаний період.

За доводами заявника така відсутність суддів на робочому місці з подальшим підробленням табелів обліку робочого часу має місце також в інші періоди.

Так, починаючи з 28 липня 2023 року і до початку вересня 2023 року Конституційний Суд України не проводив засідань у зв`язку з відпусткою більшості суддів. Водночас суддя ОСОБА_6 виїхав з Києва на Волинь 27 липня 2023 року, а відпустку оформив лише з 7 серпня 2023 року. Суддя Конституційного Суду України ОСОБА_7 був відсутній на робочому місці та м. Києві узагалі 18-20 вересня та 2-4 жовтня 2023 року, але ці дні ним протабельовано як робочі. За наявною у заявника інформацією, не були на робочому місці та у м. Києві взагалі у період з 21 грудня 2023 року по 5 січня 2024 року судді Конституційного Суду України ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . У цей період лише ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оформили відпустку на кілька днів ( ОСОБА_8 - з 27 по 29 грудня 2023 року, ОСОБА_9 - з 2 по 4 січня 2024 року).

Таким чином, на переконання заявника, у діях вказаних суддів Конституційного Суду України, які у робочі дні були відсутні на робочому місці та за місцем роботи взагалі (у м. Києві), не здійснювали своїх посадових повноважень, але вносили у табелі обліку робочого часу неправдиві відомості щодо відпрацьованого ними робочого часу (робочих днів) з подальшим одержанням за цей час винагороди судді вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України. До того ж вказані дії суддів Конституційного Суду України вчинені за кваліфікуючих ознак - у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

Тож, на переконання заявника, у діях суддів Конституційного Суду України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших посадових осіб Конституційного Суду України вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 України.

Проте відомості за вказаною заявою про кримінальні правопорушення від 29.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, тож заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст.306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Таким чином бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) і саме такі фактичні дані мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Аналізуючи норми ст.ст.214,303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.

У заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 29.02.2024 зазначено про вчинення суддями Конституційного Суду України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими посадовими особами Конституційного Суду України кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 України. Заявник просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Частино 4 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Положеннями ч.5 ст.216 КПК України визначено перелік кримінальних правопорушень, які підслідні детективам Національного антикорупційного бюро України.

Заява (повідомлення) про кримінальні правопорушення від 29.02.2024, заявником ОСОБА_3 зареєстрована у Національному антикорупційному бюро України за вх. №Б-3218 від 29.02.2024.

За результатами розгляду заяви заявнику надіслано лист від 04.03.2024 №112-296/6436 за підписом т.в.о. керівника Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 , яким заявника повідомлено про те, що звернення з аналогічних питань надходило до Національного антикорупційного бюро України та було предметом розгляду, про результати якого повідомлено листом Національного антикорупційного бюро України від 22.02.2024 №0412-294/5424.

Як зазначив у своїх запереченнях представник Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 , заявником не доведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування яких віднесено до підслідності детективів Національного бюро.

З досліджених слідчим суддею матеріалів, наданих заявником, вбачається, що він стверджує про самовільну відсутність суддів Конституційного Суду України на своєму робочому місці з наступним безпідставним одержанням у повному обсязі винагороди судді, що в свою чергу свідчить про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Положення ст.2 КПК України встановлюють, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слід зазначити, що, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Тобто, підставами вважати заяви чи повідомлення саме про злочин, є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є посилання у повідомлені про злочин на фактичні обставини, що підтверджують наявність складу відповідного кримінального правопорушення.

Проте, як вбачається зі змісту поданих заявником документів, ним не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень. Більше того, ним не надано жодних доказів на підтвердження обставин, що зазначені ним в заяві.

Заявником у заяві неодноразово зауважено про те, що з відкритих джерел або з наявної у нього інформації вбачається, що у діях вказаних ним осіб наявні ознаки вчинення злочинів. У той же час заявник таку інформацію нічим не підтвердив, будь-яких доказів на підтвердження своїх тверджень не надав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст.214 КПК України, однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є виявлення діяння, яке містить ознаки складу злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.

Слідчий суддя також зазначає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Натомість заява про кримінальні правопорушення від 29.02.2024 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що б надавали підстави для кваліфікації відомостей, викладених в повідомленні та внесення таких відомостей о Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що з інформації, яка міститься у заяві скаржника, не вбачається наявності обов`язкових ознак (зокрема об`єктивної сторони) кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191, 366 КК України, а тому вимоги скарги ОСОБА_3 не можуть бути задоволені.

Відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст.22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 КПК України: «Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) зазначив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, в даному випадку не встановлена.

З урахуванням викладеного, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей згідно заяви про кримінальне правопорушення, слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1