Справа № 186/747/23
Провадження № 1-кп/0186/84/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000155 від 10 квітня 2023 року, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росішки, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого гірничим робітником в ШУ «Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», на утриманні непрацездатних осіб та малолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 (приймає участь у відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та строк дії ухвали закінчується 15 липня 2024 року. З огляду на те, що розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не закінчено, з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу. Підставою для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор вважає наявність ризиків, заявлених на момент обрання запобіжного заходу, які полягають у тому, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду.

Даний ризик прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи невідворотність покарання та з метою його уникнення може переховуватись від суду.

Також прокурор прохає взяти до уваги, що на території України введено воєнний стан через агресію російської федерації проти України, який обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. Представник потерпілої надала суду заяву в якій зазначила, що у зв`язку з відсутністю електропостачання, вона не має змоги прийняти участь у судовому засіданні. Також представник потерпілої прохала суд задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та прохав суд у його задоволенні відмовити. Захисник вважав клопотання прокурора необґрунтованим, а тримання ОСОБА_3 в даний час під вартою недоцільним, оскільки останній вже тривалий час перебуває під вартою. Прокурор у клопотанні не обґрунтовує ризики, які є підставами для продовження міри запобіжного заходу, а покладає цей обов`язок на суд. Крім того в порушення вимог КПК не долучає до клопотання жодного додатку. Також захисник зазначив, що прокурор у клопотанні посилається на те, що в даному випадку є лише ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та обґрунтовує даний ризик лише тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України, що протирічить практиці ЄСПЛ. Вважав, що в даному випадку буде достатньо застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем його реєстрації, так як останній має стійкі соціальні зв`язки матір та співмешканку, які приходять у кожне судове засідання, а також має постійне місце проживання та місце роботи. За місцем роботи характеризується позитивно.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд, за наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня його застосування.

Враховуючи неможливість до спливу продовженого раніше обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведеного прокурором ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення за доводами сторони захисту про відсутність достатніх правових підстав для продовження ОСОБА_3 найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою суд вважає їх неспроможними та виходить з того, що на даному етапі кримінального провадження та судового розгляду в поведінці обвинуваченого існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного до тяжкого злочину (ст.12 КК України), отже суд виходить з того, що без застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою існує висока вірогідність переховування від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення його вини в інкримінованому злочині. На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду.

Суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, з огляду на вірогідність переховування від суду, спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для продовження останньому саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Суд звертає увагу, продовження запобіжного заходу з урахуванням його складності та тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У світлі положень ст.28 КПК України, з урахуванням специфіки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дане кримінальне провадження є вочевидь складним. Відповідно, на даному етапі судового розгляду, суд не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою при цьому на думку суду у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, відсутність, на теперішній час, фактів втечі підозрюваного, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цієї дії в подальшому.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки продовжує існувати наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах 60 днів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне розмір застави не обирати, оскільки, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 пов`язаний із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людини.

Керуючись ст.ст.331, 177-178, 183, 199, 350, 369-372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під вартою на строк 60 днів до 01 вересня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відома та виконання, а також вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1