Справа № 161/4115/24
Провадження № 1-кп/161/575/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 15 березня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 22.02.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта професійно-технічна, не працює, неодружений, в силу ст.89 КК України несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2018 у цивільній справі №161/3665/18, зобов?язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 (колишньої дружини) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 березня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , достеменно знаючи про обов?язок сплати аліментів, будучи дієздатною та працездатною особою, маючи доходи з офіційних та неофіційних джерел, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати аліментів в період часу з червня 2022 року по січень 2024 року включно, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 31.01.2024 становить 30089 гривень, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.164 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що йому відомо про рішення суду, він дійсно не сплачував аліменти, хоча мав доходи з неофіційних джерел. Повідомив, що участі у вихованні сина він не приймає, не сплачував аліменти і після попереднього засудження за аналогічний проступок. Щиро розкаявся у вчиненому.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно колишнього подружжя.

Обвинувачений ОСОБА_3 в силу положень ст.89 КК України несудимий, має постійне місце проживання, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку психіатра та нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, наявність як пом`якшуючої обставини, так і обтяжуючої, дані про особу обвинуваченого, враховуючи позицію як сторони обвинувачення, так і самого обвинуваченого (погодився з покаранням у виді арешту), думку потерпілої, яка у заяві зазначила про доцільність призначення суворого покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді у виді арешту, однак на мінімальний строк.

На глибоке переконання суду, призначене покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді громадських робіт немає, оскільки обвинуваченому вже призначалося таке покарання раніше, а обмеження волі буде надто суворим покаранням.

Строк відбування покарання необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий