Справа№ 953/6738/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001048 від 02.05.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який не є інвалідом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.09.2022 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 скасовано вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 і призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 скасовано вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 і призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

22 квітня 2023 року, близько 14:00, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в умовах воєнного стану введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_6 №254/2023 від 20.05.2023 на всій території України, з метою особистого незаконного збагачення, протиправно та незаконно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переконавшись, що за його діями сторонні особи не спостерігають, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, яке знаходилося в кишені її куртки, яка була одягнена на ній, а саме, мобільний телефон торгової марки «Blackview», модель «BV5000», IME11 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 вартість якого становить 1233,33 грн. Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , обернув викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав його ОСОБА_8 , тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1233,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що дійсно 22.04.2023 , близько 14-00 години, точний час не пам`ятає, у магазині «Іжачок», вчинив крадіжку мобільного телефону з кишені куртки потерпілої, за обставин, викладених вище у даному вироку.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Сторона захисту та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала заяву, в якій прохала слухання справи проводити за її відсутності та призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, не є інвалідом, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я та поведінку до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що він будучи раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту та погашену судимість в установленому законом порядку, знову вчинив новий злочин проти власності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, який представляє суспільну небезпеку та його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Дане покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.

Згідно із ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст.71 КК передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

В межах розгляду даного кримінального провадження судом встановлено, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 засуджено ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022, в частині призначення ОСОБА_5 покарання, скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк покарання, строк попереднього ув`язнення із 17.05.2022 по 07.09.2022, із розрахунку день за день. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Згідно даних листа державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 10.06.2024, ОСОБА_5 затриманий 18.05.2023 на виконання вироку Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023, яким скасовано вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває призначену судом міру покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, вина у вчиненні якого доведена у даному кримінальному провадженні, після постановлення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 07.09.2022, який був скасований в частині призначення покарання вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023, з урахуванням положень ст.72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 08.05.2023 у справі №953/3391/23 н/п 1-кс/953/3251/23, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженню не застосовувався. Клопотань обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім ) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислувати з дня проголошення вироку суду 14.06.2024.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, покарання, відбуте за попереднім вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023, а саме з 17.05.2022 по 07.09.2022 та з 18.05.2023 по 13.06.2024 включно, з розрахунку день за день.

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:

-мобільний телефон марки Blackview, модель BV5000, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , чорного кольору повернути власнику майна.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №498М від 08.05.2023 у розмірі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 копійки.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 08.05.2023 у справі №953/3391/23 н/п 1-кс/953/3251/23.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1