Справа № 585/2489/24
Номер провадження 1-кп/585/463/24
У Х В А Л А

04 червня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду в м. Ромни відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 70000308 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Роменського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , затверджений прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Ухвалою суду від 30 травня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлює невідворотність призначення йому покарання за вчинений злочин, а саме виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, при цьому, із врахування характеру та способу вчинення ним кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 в ході досудового розслідування залишив місце проживання, про що не повідомив слідчого чи прокурора та оголошувався в розшук. Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні) обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знає місце проживання потерпілої, тому без обрання запобіжного заходу обвинувачений може вчиняти спроби впливати на потерпілу з метою її залякування, схиляння надання свідчень на його користь тощо. Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинити інше кримінальне правопорушення) обумовлена тим, що ОСОБА_4 , вчинив інкримінований йому злочин з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах свого майнового стану, відсутності офіційного працевлаштування та легального доходу, також обумовлюється тим, що ОСОБА_4 , неодноразово судимий за скоєння майнових злочинів, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про те, що без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення з аналогічних мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_4 при розгляді клопотання покладався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 проти продовження строку тримання під вартою заперечував, вважає, що клопотання прокурора є необгрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.14).

Згідно ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь та обрати змінити, скасувати запобіжний захід.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, варто взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що обставини, які враховувались при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування, не змінилися, тобто наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли.

Наявність вказаних ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто обвинувачений ОСОБА_4 через тяжкість покарання, йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, може переховуватись від суду.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_4 в ході досудового розслідування було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. В подальшому у зв`язку з порушенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, змінено на запобіжний захід у виді тримання під вартою, що стверджується ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду від 28 травня 2024 року.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знає місце проживання потерпілої, тому без обрання запобіжного заходу, може вчиняти спроби впливати на потерпілу з метою її залякування, схиляння надання свідчень на його користь.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів в період воєнного стану, з метою особистого збагачення. ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, тобто забезпечити своє існування не має можливості, що в свою чергу свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність його соціальних зв`язків, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним. Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи обставини злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, особу ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: - прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ромни Сумської області, українцю, громадянину України, не працюючому, раніше судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів - до 02 липня 2024 року включно.

Ухвалу направити для виконання до ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 червня 2024 року о 10 год. 55 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1