ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1920/24

Провадження № 11-сс/4820/168/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 13.02.2024 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 березня 2024 року ,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 березня 2024 року клопотання слідчого, погоджене з прокурором, задоволено.

Обрано підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нове, Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрованому АДРЕСА_1 , фактично проживаючому АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, пенсіонеру, не одруженому, в силу ст. 89 КК України не судимому,

запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 травня 2024 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.194 КК України за наступних обставин:

ОСОБА_7 з 08.02.2024 перебуває на обліку осіб, що вчинили домашнє насильство - «Кривдник» у Кам`янець-Подільському РУП ГУНП в Хмельницькій області, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період часу з 08.02.2024 по 15.03.2024, перебуваючи поруч квартири АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Так, 08.02.2024 ОСОБА_7 пошкодив замок вхідних дверей вказаної квартири та позбавив ОСОБА_9 доступу до житла; 09 та 11 лютого 2024 підозрюваний двічі розбивав каменем вікна згаданої квартири; 12.02.2024 він пошкодив зовнішню частину дверей квартири за допомогою болгарки та пошкодив вікна вказаної квартири шляхом їх розбиття; 16, 21, 22 лютого 2024 повторно пошкоджував серцевину дверей згаданої квартири та здійснив образливий напис фарбою на дверях квартири та на фасаді стіни будинку; 24.02.2024 ОСОБА_7 ображав і погрожував насильством потерпілій; 25.02.2024 ОСОБА_7 розпилював сльозогінний газ через замковий отвір вхідних дверей в середину вказаної квартири, а також умисно пошкодив серцевину за допомогою сокири; 14.03.2024 ОСОБА_7 повторно здійснив образливі написи на фасаді стіни вказаного будинку, пошкодив вікна шляхом їх розбиття каменем, погрожував насильством потерпілій; 15.03.2024 ОСОБА_7 повторно пошкодив каменем вікно вказаної квартири; тобто, підозрюваний чинив моральний та психологічний тиск, залякування потерпілу, вказані дії були психотравмувальними для потерпілої, завдали психологічних страждань у вигляді: зниженого настрою, засмученості, підвищеної фіксованості на ситуації, що склалася, емоційної напруженості, почутті образи, приниження, зниженого впевненості в собі та почуті страху.

Протиправні дії ОСОБА_7 , по відношенню до співмешканки ОСОБА_9 , були психотравмувальними для останньої.

Продовжуючи домашнє насильство, 17.03.2024 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 з метою умисного пошкодження майна шляхом підпалу, підійшов до багатоквартирного будинку, в якому проживала ОСОБА_9 , по АДРЕСА_3 та перебуваючи біля вікна квартири АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 розлив легкозаймисту рідину на вказане вікно та підпалив його, в результаті чого відбулося загорання вікна, ролетів, фіранки, москітної сітки, підвіконня.

18 березня 2024 року о 11 год. 10 хв. ОСОБА_7 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, легкозаймистою рідиною підпалив фасад квартири АДРЕСА_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_9

13.02.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000222 зареєстровані кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією - ст.126-1, ч.2 ст.194 КК України.

18.03.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

19.03.2924 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

20.03.2924 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.2 ст. 194 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, погодженого з прокурором, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені умисного нетяжкого злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення інших кримінальних правопорушень; перешкоджання встановленню істини; незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 березня 2024 року та постановити нову про відмову в застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Сама по собі наявність підозри не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду вмотивований лише тяжкістю інкримінованих підозрюваному злочинів, а згідно практики Європейського суду з прав людини має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, то оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть його підтверджувати, зокрема рапорти, пояснення осіб, покази свідків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

За ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши матеріали провадження, та приймаючи до уваги, що заявлені ризики не зменшилися, оскільки: підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч.2ст.194 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років; підозрюваний вину у вчиненні кримінальних правопорушень не заперечив, стверджував, що вчиняв ці дії з метою отримати свої кошти та своє майно, яке потерпіла йому не повернула; ОСОБА_7 має слабкі соціальні зв`язки, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, характеризується негативно, а крім того потерпіла реально побоюється за своє життя, оскільки підозрюваний вчинив достатньо дій, які свідчать, що він може заподіяти шкоду життю та здоров`ю потерпілої, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення; перешкоджати встановленню істини; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, у тому й числі суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя, згідно вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначав.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_7 , тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється останній, і прийняте слідчим суддею рішення про необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про недоведеність ризиків зазначених в ухвалі слідчого судді.

Слідчим суддею в ухвалі від 21 березня 2024 обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.194 КК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий суддя дійшов до висновку про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтована неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, зате вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що у разі обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є висока ймовірність вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3 - 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу твердження адвоката ОСОБА_8 про те, що обираючи підозрюваному ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід, слідчий суддя врахував лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.194 КК України підтверджується:

протоколами прийняття заяв ОСОБА_9 , протоколами оглядів місця події, а саме: квартири АДРЕСА_2 та прилеглої території, де було виявлено пошкоджене майно та інші докази вчинення кримінальних правопорушень; показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в суді підтвердила, що ОСОБА_7 вчинив насильство над нею та умисно пошкодив її майно, вчинив підпали її житла, погрожує їй розправою; під час затримання у підозрюваного вилучено знаряддя злочину - балончик з газом.

На думку колегії суддів зазначені докази обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.194 КК України та свідчать про причетність підозрюваного до вказаних злочинів.

Не спростовують висновків слідчого судді посилання в апеляційній скарзі на те, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не є достатньою підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Отже, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, обґрунтованої підозри, врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 березня 2024 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 травня 2024 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: