Справа №485/559/24
Провадження № 1-кп/485/86/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

06 березня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ Донецької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді навідник 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, у кримінальному провадженні №0000425,

встановив:

04 березня 2024 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області для розгляду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 січня 2024 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до строком до 10 березня 2024 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якого передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, ризики, які існували на час обрання судом запобіжного заходу ОСОБА_4 не зменшилися, за наявних даних про його особу: він є військовослужбовцем, має доступ до зброї, зареєстрований та проживає за межами Миколаївської області, та з урахуванням характеру вчинених ним злочинних дій, свідчить про те, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням зазначеного, прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти можливим ризикам і досягти мети кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора не заперечували.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У п.79 у рішенні у справі "Харченко проти України" Європейський суд зазначив, що "Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи".

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується за ч.4 ст.402 КК України - непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, стало існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків (п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено судом заявлені в клопотанні ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та існують на даний час.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з урахуванням характеру злочинних дій, у вчиненні яких він обвинувачується, та враховуючи продовження дії на території України воєнного стану, продовжує існувати ризик того, що він може переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_4 знає свідків по справі та за наявних даних про його особу під час несення військової служби може впливати на них з метою зміни наданих свідчень у суді.

Судом не встановлено обставин, які б дали підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, висока вірогідність вчинення ним ризиків, які можуть зашкодити кримінальному провадженню, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, до спливу встановленого за ухвалою суду строку дії тримання ОСОБА_4 під вартою розгляд кримінального провадження не можливо завершити.

За такого, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 травня 2024 року.

Доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування ОСОБА_4 під вартою суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 196, 197, 199, 315, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовільнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 травня 2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Дві копії ухвали направити для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" та для вручення обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1