Провадження № 1-кп/344/171/24
У Х В А Л А

15 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальними актами щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ч.3 ст. 307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, нетяжкого злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України зокрема, переховуватися від суду, оскільки обвинувачені заперечують свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, незаконно впливати на іншого обвинуваченого, експертів та свідків, оскільки ніхто з них ще не допитаний в ході судового розгляду, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження суд дійшов висновку, що підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який - на даний час не встановлено та існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не пов`язаного з триманням під вартою є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий запобіжний захід здатний забезпечити запобігання зазначених ризиків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14.03.2024 року.

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 14.03.2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_10