КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000014 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макарів Макарівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту строком 2 місяці.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Суд визнав доведеним, що 21.01.2023 року близько 17 години 30 хвилин, більш точного часу дізнанням не встановлено, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що, згідно чинного законодавства, _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3624/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_1

обіг наркотичних засобів заборонено, діючи умисно, з метою власного вживання, незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав наркотичний засіб - канабіс, а саме, проходячи біля зупинки громадського транспорту по вул. Димитрія Ростовського в смт. Макарів Бучанського району Київської області, знайшов на землі паперовий згорток з наркотичним засобом - канабісом, загальною масою 6, 74 г, якого одразу поклав до правої кишені своєї куртки, таким чином почавши незаконно зберігати придбаний ним наркотичний засіб - канабіс, без мети збуту, для подальшого власного вживання шляхом куріння.

Того ж дня, близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 йшов по вул. Димитрія Ростовського в смт. Макарів Бучанського району Київської області. В цей час до нього підійшли працівники поліції у форменому одязі, які представились, та під час спілкування з ними на запитання, чи є в нього при собі заборонені в обігу речі, ОСОБА_7 повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб - канабіс. В розмові з працівниками поліції він погодився добровільно видати їм канабіс, який зберігав при собі, а саме в правій кишені куртки, та добровільно видав для огляду паперовий згорток з канабісом поліцейським відділення поліції №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, який після огляду було вилучено.

Згідно з висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-23/4000-НЗПРАП від 26.01.2023, загальна маса наркотичного засобу (канабісу), який незаконно придбав та зберігав ОСОБА_7 без мети збуту, в перерахунку на висушену речовину становить 6, 74 г.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи призначене йому судом першої інстанції покарання таким, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого, просить змінити вирок суду в частині пом`якшення призначеного покарання за вчинений кримінальний проступок, призначивши покарання у вигляді штрафу, визначеного санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у вироку суду зазначено, що менш суворе покарання у вигляді штрафу не може досягти мети покарання, оскільки на момент постановлення вироку він не був працевлаштований та не мав постійно місця роботи. Однак судом першої інстанції не було враховано той факт, що, починаючи з 01 лютого 2023 року, він вже мав місце роботи і був прийнятий на роботу підсобним працівником до ТОВ «Українські печериці» із іспитовим терміном без офіційного працевлаштування, та на даний час продовжує працювати на даному підприємстві на постійній основі і зарахований до штату трудового колективу на посаду підсобного працівника, згідно наказу № 48-АК від 15 травня 2023 року, а тому у повній мірі може понести покарання більш м`яке, ніж призначено, а саме у вигляді штрафу.

Окрім того, просить врахувати те, що його батько, ОСОБА_9 , являється інвалідом 1 групи як ліквідатор аварії на ЧАЕС із порушенням функцій опорно-рухового апарату та іншими похідними захворюваннями, що зумовлює необхідність надання періодичної допомоги та догляду у повсякденному житті.

Також звертає увагу на те, що він повністю і беззаперечно визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю та скорішому розслідуванню даної справи, раніше не судимий, офіційно працює у ТОВ «Українські печерці» та має певний заробіток з якого зможе сплатити штраф, що підтверджуються довідкою ТОВ «Українські печериці» № 15/01 від 15.05.2023 року.

Таким чином, вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання суворий та не відповідає особі засудженого, і до нього можливо застосувати більш м`яке покарання, а саме штраф.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, що відповідає юридичній кваліфікації діяння ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, виходячи з апеляційних доводів обвинуваченого в частині призначеного йому покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як слідує з мотивувальної частини вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий, а також його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, як обставини, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Саме на цих підставах суд, за змістом судового рішення, з урахуванням відсутності у ОСОБА_7 постійного місця роботи, а відтак і коштів для сплати штрафу, і тому неможливість застосування судом такого виду покарання як штраф, а також і такого покарання як обмеження волі, яке буде надто суворим, дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе шляхом застосування відносно нього такого виду покарання як арешт у межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини 1 статті 309 КК України.

Між тим, поза увагою суду залишилася та обставина, що ОСОБА_7 був позбавлений можливості надати суду відповідну інформацію щодо наявності чи відсутності у нього коштів для сплати штрафу, оскільки обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні за відсутності учасників кримінального провадження, а призначити розгляд обвинувального акта у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників суд не визнав за необхідне, хоча у своїй заяві про визнання винуватості та наданні згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку ОСОБА_7 висловлював прохання про призначення йому покарання у виді штрафу.

Під час апеляційного провадження обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що з 01 лютого 2023 року він був прийнятий на роботу підсобним працівником до ТОВ «Українські печериці» із іспитовим терміном без офіційного працевлаштування, і на даний час продовжує працювати на даному підприємстві на постійній основі, що підтверджується долученою до апеляційної скарги довідкою ТОВ «Українські печериці», згідно якої, ОСОБА_7 працює підсобним робітником ТОВ «Українські печериці» із 16 травня 2023 року (наказ на прийняття №48-АК від 15.05.2023 р.), тому може сплатити штраф, і ще на стадії завершення досудового розслідування він просив призначити йому покарання у виді штрафу, оскільки він проживає разом з батьком, який є інвалідом, і він за ним доглядає.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини в сукупності з даними про особу ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, раніше судимий, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, по місцю проживання, на противагу твердженням суду, характеризується позитивно, адже, згідно характеристики, що надана секретарем Макарівської селищної ради, ОСОБА_7 , офіційно не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має велике коло спілкування, негативного впливу на оточуючих не помічено, в громадських місцях веде себе посередньо, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, компрометуючих скарг на нього від громадян до депутата та селищної ради не надходило (а.п. 49), працює підсобним робітником в ТОВ «Українські печериці» із 16 травня 2023 року (а.п. 83), має батька - ОСОБА_9 , який є інвалідом 2 групи по захворюванню, пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.п. 84, 85, 86), його поведінку під час досудового розслідування, який беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому та щиро розкаявся, і його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, як обставини, що пом`якшують його покарання, та відсутність таких обставин, що його обтяжують, колегія суддів вважає, що в даному випадку призначене ОСОБА_7 покарання у виді арешту, яке полягає в триманні засудженого протягом строку в два місяці в умовах ізоляції, не відповідає принципам справедливості, індивідуалізації та співмірності покарання внаслідок суворості, а таким покаранням, що сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, буде штраф у мінімальних межах, встановлених у санкції за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Саме таке покарання, яке полягає у накладенні грошового стягнення, що вплине на майновий стан ОСОБА_7 , буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та сприятиме досягненню мети, визначеній у ст. 50 КК України.

Вказані обставини, згідно з ст.ст. 408, 409, 414 КПК України, є підставою для зміни вироку шляхом пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання на штраф та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 змінити, та пом`якшити призначене йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, визначивши його у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3