Справа №766/1362/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спеціального судового провадження, у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Херсон кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 16.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

В провадження Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000288, внесеному до ЄРДР 16.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

10.11.2023 року прокурор подав клопотання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною житловою площею 58,8 кв.м., що належать на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій з вказаним майном.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначав, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: публічні заклики до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

На стадії досудового розслідування за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :21:008:0040, площею 0,6001 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Херсонська область, м. Херсон, Антонівська сщ/рада, вартістю, згідно технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки 15 054,85 грн; земельну ділянку з кадастровим номером :04:074:0004, площею 0,071 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 84,2 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль TOYOTA CARINA, 1991 року випуску, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій із вказаним майном.

Крім того, було встановлено, що у користуванні ОСОБА_5 була квартира АДРЕСА_1 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану квартиру не зареєстровано. Проте, після відновлення роботи КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради вдалось встановити, що згідно договору купівлі-продажу від 20.04.1998, ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 , тобто є власником квартири.

З метою запобігання подальшого відчуження майна, забезпечення можливої конфіскації майна в разі ухвалення обвинувального вироку, виникла необхідність у накладені арешту на майно ОСОБА_5 .

Підставою для арешту майна у даному кримінальному провадженні є наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, проте на даній стадії надати докази обвинувачення заборонено законом.

Враховуючи, що в разі невжиття заходів збереження об`єкту нерухомого майна, воно може бути відчужене, з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та забезпечення виконання додаткового покарання в разі визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав, просив його задовольнити.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання про арешт майна.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість під час судового провадження накладення арешту на майно особи, яке є предметом конфіскації як виду покарання.

Суд встановив, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкція якої встановлює можливість застосування додаткового виду покарання у виді конфіскації майна.

Отже, суд вважає, що на даний час у кримінальному провадженні, яке не завершене та у якому обвинувачується ОСОБА_5 , з метою забезпечення можливого призначення йому покарання у виді конфіскації майна, необхідно забезпечити збереження зазначеного майна, а тому вжиття такого заходу забезпечення, як арешт майна, є необхідним та виправданим.

При цьому, тимчасові обмеження особи володільця у праві власності, за встановлених обставин, суд знаходить розумними та співрозмірними завданням кримінального провадження.

Отже, зважаючи на те, що клопотання прокурора є обґрунтованим та в судовому засіданні були встановлені підстави для накладення арешту на вказане майно, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною житловою площею 58,8 кв.м., що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій з вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено у приміщенні суду 19 лютого 2024 р. о 12:55 годині.

СуддяОСОБА_1