Справа 688/5213/23
№ 1-кп/688/48/24
Вирок

Іменем України

06 лютого 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівці кримінальне провадження №0000833 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , вид. 16.11.2016), уродженця м. Здолбунів Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого електрогазозварювальником ТзОВ - фірма «КОРТАКОЗ», м. Здолбунів, зі слів обвинуваченого непридатного до військової служби за станом здоров`я, інвалідності не має, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , вид. 23.11.2004), уродженця м. Здолбунів Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, утримуючого двоє неповнолітніх дітей, працюючого електрогазозварювальником ТзОВ - фірма «КОРТАКОЗ», м. Здолбунів, зі слів обвинуваченого непридатного до військової служби за станом здоров`я, інвалідності не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

16 листопада 2023 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись на території ТОВ «ВУДСТІК», що розташоване по вул. С. Бандери,80/6, м. Шепетівка Хмельницької області, поблизу пункту охорони під час словесного конфлікту із охоронцем товариства ОСОБА_6 , що переріс у бійку, завдали потерпілому легкі тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 за верхній одяг та, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно кулаком правої руки наніс один удар в передню частину обличчя потерпілого.

Продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, в той час, як ОСОБА_6 підійшов до вхідних воріт, щоб пропустити на територію товариства автомобіль, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_6 та кулаками обох рук наніс не менше п`яти ударів по тулубу, голові та обличчю потерпілого. В цей час до ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_5 , який, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно кулаком правої руки наніс один удар в грудну клітину потерпілого.

В подальшому, коли ОСОБА_6 намагався втекти, ОСОБА_4 , продовжуючи свої неправомірні дії, наздогнав потерпілого та умисно, кулаком лівої руки наніс один удар в передню частину обличчя потерпілого, від чого той впав, вдарившись задньою частиною тіла об землю.

Своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синця в правій виличній ділянці, синця та садна на правій щічній ділянці, синця в ділянці зовнішнього кута правого ока, садна на шкірі верхньої губи справа, синця на задній поверхні лівого передпліччя, синця на задній поверхні грудної клітини справа, двох саден на тильній поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітини зліва, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, суду показав, що він, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виконували роботи у ТОВ «ВУДСТІК» на підставі договору, укладеного із підприємством, у якому вони працюють. 16.11.2023 ОСОБА_7 пішов на обід, через декілька хвилин повернувся, повідомив, що охоронник його не пропустив з території, тому разом з ним пішов бригадир ОСОБА_5 . Він також підійшов до вагончика охоронника, той поводив себе зухвало, лаявся, погрожував їм та не випускав з території товариства. Своїми діями охоронник спровокував його, вони зчепилися, взявши один одного за одяг та штовхалися. ОСОБА_7 розвів їх, щоб не допустити бійки. Зазначив, що ОСОБА_6 наніс йому удар ногою у коліно, відходячи, зачепився за бетонну плиту і впав на землю. Показав, що не мав умислу завдати потерпілому тілесні ушкодження, можливо, останній отримав такі ушкодження під час штовханини. Підтвердив, що біля вхідних воріт конфлікт продовжився, він вхопив потерпілого за одяг в області грудей і вони штовхалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, суду показав, що працювали у ТОВ «ВУДСТІК» впродовж 8-9 місяців, жодних конфліктів з охоронниками у них не було. Щодня о 12:45 год один із них йшов на квартиру, яку винаймали, розігрівати їжу. В той день раніше пішов ОСОБА_7 , через кілька хвилин повернувся та повідомив, що його не випустив охоронник. Він підійшов до охоронника, щоб з`ясувати причину, натомість останній лаявся, погрожував, своїми діями спровокував ОСОБА_4 , і між ними виникла штовханина. Ні він, ні ОСОБА_4 не наносили потерпілому ударів в обличчя, потерпілий зачепився за бетонну плиту та впав. Не мав умислу завдавати тілесних ушкоджень потерпілому.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх винуватість в спричиненні потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень, за встановлених судом обставин об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами та процесуальними документами, дослідженими судом з метою оцінки допустимості доказів.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що працює охоронником у ТОВ «ВУДСТІК». Директор товариства видав наказ, яким з 16.11.2023 встановлено пропускний режим, відповідно до якого упродовж робочого часу, в т.ч. і в обідню перерву працівники не мали права залишати територію товариства, цей наказ поширювався на всіх працівників, в т.ч. на тих, хто працював у товаристві у відрядженні. 16.11.2023 він був на роботі, за кілька хвилин до обідньої перерви ОСОБА_7 намагався вийти з території підприємства, він пояснив, що за розпорядженням директора територію підприємства можна залишити лише з дозволу безпосереднього керівника. ОСОБА_7 пішов на робоче місце та повернувся з ОСОБА_5 . Він намагався їм обом пояснити, що сталися зміни в пропускному режимі та звернув увагу на оголошення. В цей час до них підійшов ОСОБА_4 , вхопив його за верхній одяг, притиснув до стіни, вдарив кулаком в обличчя. ОСОБА_9 відтягнув ОСОБА_4 . Зайшовши у вагончик, побачивши у монітор камери спостереження, що до воріт під`їхав автомобіль заступника директора, тому вийшов до вхідних воріт, щоб пропустити автомобіль. В цей час до нього ззаду підійшов ОСОБА_4 та завдав декілька ударів по тулубу, в область голови та обличчя, а ОСОБА_5 наніс один удар в область грудної клітини. Він намагався втекти, замахнувся ногою в напрямку ОСОБА_4 та відбіг, однак ОСОБА_4 наздогнав його, вдарив кулаком в обличчя, від чого він впав. Зазначив, що не бажає примиритися з обвинуваченими, цивільний позов не заявив.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працював у ТОВ «ВУДСТІК» за договором від підприємства, на якому працюють . У м Шепетівці винаймали квартиру напроти підприємства. У них була домовленість, що за кілька хвилин до обідньої перерви один із них ішов розігрівати їжу, щоб встигнути пообідати. 16.11.2023 він вийшов раніше, однак охоронник його не пропустив, повідомив, що необхідно отримати дозвіл від безпосереднього керівника, тому повернулися з ОСОБА_5 , який був їхнім бригадиром, однак охоронник повівся неадекватно, облаяв їх, обзивав бригадира. Підійшов ОСОБА_4 , вони з охоронником зчепилися, шарпали один одного за одяг, тому він намагався їх розвести, щоб не було бійки. Він безпосередньо не бачив, щоб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали ударів охороннику. Бачив, як охоронник впав, зачепившись за бетонну плиту. Ствердив, що охоронник спровокував на конфлікт, однак не бачив, щоб йому завдавали тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює директором ТОВ «ВУДСТІК», не був очевидцем конфлікту, що виник між обвинуваченими та потерпілим. Зазначив, що обвинувачені працювали у товаристві за договором, займалися монтажем обладнання. Підтвердив, що на підприємстві було запроваджено пропускний режим, відповідно до якого не дозволялося залишати територію підприємства, в т.ч. і в обідню перерву. Вважає, що не було проблем зателефонувати керівнику, щоб погодити можливість вийти з території підприємства у обідню перерву.

16.11.2023 ОСОБА_6 звернувся до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які заподіяли йому тілесні ушкодження. Заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку)за №8999.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 17.11.2023 №0000833, 17.11.2023 до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_6 від 16.11.2023 про те, що 16.11.2023 року о12.15 год маловідомі особи, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 спричинили йому тілесні ушкодження, зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ст.125 ч.1 КК України.

Відповідно до наказу №419к від 04.10.2023 ОСОБА_6 прийнятий на роботу у ТОВ «ВУДСТІК» охоронником. Наказами директора ТОВ «ВУДСТІК» №9 від 01.09.2023 та №11 від 15.11.2023 на території підприємства встановлено пропускний режим, якими запроваджено, що залишення території підприємства під час тривання робочого часу, в т.ч. під час обідньої перерви не допускається, за винятком особливих, непередбачуваних випадків і виключно з письмового дозволу майстра зміни (виробничої дільниці) або начальника цеху. Відповідна інформація доведена до відома працівників товариства, шляхом розміщення оголошення за підписом директора товариства ОСОБА_10 на вагончику охоронника при вході на територію товариства.

Протоколом огляду місця події від 20.11.2023 з фото таблицями до нього, встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення - заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 є територія ТОВ «ВУДСТІК» поблизу вхідних воріт та неподалік вагончика охоронника. Під час огляду місця події зафіксовано детальний вигляд оголошення за підписом директора товариства про встановлення пропускного режиму на територію підприємства з 16.11.2023, а також місце розташування відеокамери на будівлі ТОВ «ВУДСТІК» у напрямку вхідних металевих воріт.

Протоколом огляду речового доказу від 22.11.2023 (відеозапису) та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з камери спостереження, розташованої на будівлі ТОВ «ВУДСТІК», за 16.11.2023, долученим до справи за заявою директора ТОВ «ВУДСТІК» та визнаного речовим доказом постановою слідчого від 21.11.2023 встановлено, що відеокамерою, розташованою на будівлі ТОВ «ВУДСТІК» зафіксовано події 16.11.2023, що відбувалися на території ТОВ «ВУДСТІК» в м. Шепетівці по вул. С. Бандери,80/6, починаючи з 12:25:40. Біля вагончика охоронника знаходяться ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , до них підійшов ОСОБА_4 та двома руками вхопив ОСОБА_6 за верхній одяг, наніс удар в область обличчя та притиснув його до вагончика. Присутні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відтягнули ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 зайшов у вагончик. О 12:29:41 ОСОБА_6 вийшов із вагончика та підійшов до металевих воріт. До ОСОБА_6 ззаду підійшов ОСОБА_4 , завдав декілька ударів в ділянку голови та обличчя, в цей час підійшов ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс один удар в ділянку тулуба потерпілого, котрий замахнувся ногою, намагаючись завдати удар ОСОБА_4 , та відбіг, намагаючись втекти. ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_6 , завдав йому кулаком лівої руки один удар в передню частину обличчя, від чого потерпілий впав, вдарившись задньою частиною тіла об землю.

Висновком судово-медичної експертизи №394 від 29.11.2023 встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця в правій виличній ділянці, синця та садна на правій щічній ділянці, синця в ділянці зовнішнього кута правого ока, садна на шкірі верхньої губи справа, синця на задній поверхні лівого передпліччя, синця на задній поверхні грудної клітини справа, синця на передній поверхні грудної клітки зліва, синця на тильній поверхні правої стопи, двох саден на тильній поверхні правої кисті. Дані тілесні ушкодження утворилися від щонайменше восьми травмуючих дій тупих твердих предметів в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваним, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня.

Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд дійшов висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю доведена у судовому засіданні та їх дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

При цьому, суд не приймає до уваги показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що у них не було умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , який спровокував їхні дії, не випускаючи їх з території підприємства під час обідньої перерви, а також про те, що ОСОБА_4 не міг завдати таку кількість тілесних ушкоджень потерпілому.

Суд зауважує, що факт нанесення ударів потерпілому, їх кількість, та механізм утворення тілесних ушкоджень повністю підтверджено у суді переглянутим відеозаписом події, що узгоджується із висновком судово-медичної експертизи та показаннями потерпілого.

Суд також зазначає, що в діях потерпілого відсутні ознаки провокації, оскільки він, перебував на робочому місці та виконував розпорядження директора товариства про встановлення пропускного режиму і заборону залишати територію підприємства під час робочого часу, в т.ч. під час обідньої перерви. При цьому ОСОБА_6 роз`яснив умови, за яких особи могли залишити територію підприємства під час обідньої перерви, що підтверджено в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 .

Суд визнає диск з відеозаписом подій 16.11.2023 з камери спостереження, яка знаходиться на території ТОВ «ВУДСТІК», наданий потерпілим ОСОБА_6 та протокол перегляду відеозапису з даного диску недопустимими доказами, оскільки такі здобуті з порушенням встановленого порядку.

Так, відповідно до змісту ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Так, власником інформації, яка міститься на відеозаписі з камери спостереження, що належить товариству, є таке товариство, а тому рішення про надання інформації органу досудового розслідування може прийняти лише уповноважена особа товариства, або ж така інформація може бути здобута на підставі ухвали слідчого судді. Охоронник, який, в силу службових обов`язків має доступ до камери відеоспостереження, встановленої товариством, не є власником даної інформації та не уповноважений на розпорядження такою інформацією товариством.

Крім того, суд зауважує, що аналогічні відомості здобуті на підставі заяви директора ТОВ «ВУДСТІК», а тому у органу досудового розслідування не було необхідності та правових підстав долучати диск з відеозаписом подій за 16.11.2023 за заявою потерпілого ОСОБА_6 .

Відомості, які характеризують особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, неодружений, працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, на обліку в органах пробації не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно ст. 66 КК Україниобставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, на обліку в органах пробації не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.

Згідно ст. 66 КК Україниобставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особи винних, наявність обставини, яка обтяжує покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

З огляду на викладене та враховуючи конкретні обставини справи, наслідки, що настали, ставлення обвинувачених до вчиненого, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались.

Підстав для обрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 120, 124, 128, 129, 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК