Єдиний унікальний номер 243/703/24
Провадження номер 1-кп/243/479/2024
В И Р О К

Іменем України

02 лютого 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 02.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с.Івана Франка Пологівського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ВПО мешкає з травня 2023 за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)22.02.2006 Пологівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.296 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням в 1 рік;

2)26.06.2006 Пологівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.289, ст.ст.69, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

3)03.11.2008 Пологівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням у 3 роки;

4)26.02.2009 Сімферопольським районним судом АР Крим за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі (постановою Кіровського міськрайонного суду Донецької області на підставі ст.71 КК України визначений порядок відбування покарання за сукупністю невиконаних вироків, остаточно визначено до відбуття покарання у виді 10 років позбавлення волі), звільнений умовно-достроково 10.04.2017, невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 5 днів;

5)17.04.2018 Пологівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.186, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

6)10.09.2019 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 18.09.2021, невідбутий строк покарання 6 місяців 1 день;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування 29.01.2024 між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, письмовий дозвіл на укладення якої прокуророві у відповідності до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України був наданий потерпілим ОСОБА_6 .

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинене за наступних обставин.

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

15.11.2023 приблизно о 13 годині 00 хвилин (більш точний час встановити не виявилось можливим) ОСОБА_5 , перебуваючи на законній підставі за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого побачив в користуванні мобільний телефон торгової марки Ergo модель Е281 в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 .

У вказаний час, у вказаному місці у ОСОБА_5 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільний телефон торгової марки Ergo модель Е281 в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 15.11.2023 приблизно о 13 годині 00 хвилин (більш точний час встановити не виявилось можливим) ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном та подальшого звернення на свою користь, розуміючи, що посягає на чужу власність (майно), на яку він не має жодного права, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману ОСОБА_6 попросив мобільний телефон торгової марки Ergo модель Е281 в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 вартістю 537 гривень 67 копійок.

Отримавши з добровільного дозволу потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон торгової марки Ergo модель Е281 в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 вартістю 537 гривень 67 копійок та доводячи свій протиправний умисел до кінця, 15.11.2023 у вечірній час доби (більш точний час встановити не виявилось можливим), покинув місце вчинення злочину, розпорядившись чужим майном, яким заволодів шляхом обману, тобто вищезазначеним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 537 гривень 67 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 29.01.2024, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29.01.2024 між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого обвинувачення у судовому провадженні. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен нести за вчинене кримінальні правопорушення, а саме позбавлення волі строком на 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Угода була підписана прокурором ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 29.01.2024 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 29.01.2024, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Потерпілий ОСОБА_6 не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні та надав суду заяву з проханням проводити судове засідання за його відсутності, зазначивши про відсутність заперечень щодо укладення прокурором угоди про визнання винуватості з ОСОБА_5 . Неявка потерпілого не перешкоджає розгляду питання про затвердження угоди у відповідності до ч.2 ст.474 КПК України, адже він не є стороною цієї угоди.

Висновком експерта № СЕ-19/105-24/297-ТВ від 15.01.2024 встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення 15.11.2023 ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефона торгової марки Ergo модель Е281 (в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 , який знаходився у робочому стані, мав сліди користування у вигляді незначних потертостей та подряпин по всій поверхні) могла становити 537,67 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що мале місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно правильно кваліфіковане за ч.2 ст.190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 190 КК України, є нетяжкими злочинами.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 29.01.2024 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч.2 ст.190 КК України, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі, строк якого передбачено санкцією частини 2 статті 190 КК України, та можливості застосування положень ст.75 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_5 суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у нарколога не перебуває.

Встановлюючи тривалість іспитового строку та розмірковуючи над обов`язками, що мають бути покладені на ОСОБА_5 , суд враховує наявні в матеріалах кримінального провадження відомості щодо особи обвинуваченого, який будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, в тому числі до покарання у виді позбавлення волі, яке було неодноразово відбуто реально, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності, за місцем мешкання характеризується посередньо, є працездатним, але не працевлаштовується, тому суд вважає необхідним встановити максимальний іспитовий строк тривалістю в 3 роки для того щоб ОСОБА_5 в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення. Суд зазначає, що звільнення від відбування основного покарання з випробуванням в 3 роки відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, обвинуваченому роз?яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз?яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у відповідності до ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речового доказу вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 374, 468-472 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 29 січня 2024, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000016 від 02.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/105-24/297-ТВ від 15.01.2024 у сумі 1135,92 грн. на користь держави.

Речовий доказ у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме: мобільний телефон торгової марки Ergo модель Е281 в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 , що зберігається у власника ОСОБА_6 , - залишити за належністю цьому власнику.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст.3891 КК України.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз?яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1