Справа № 947/4036/24
Провадження № 1-кс/947/1754/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000005 від 08.01.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ізмаїл» Одеської митниці Держмитслужби, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за процесуального керівництва Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000005 від 08.01.2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.11.2021 року наказом начальника Одеської митниці від 18.11.2021 № 456-о ОСОБА_4 призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ізмаїл» Одеської митниці Держмитслужби.

Як зазначає у клопотанні слідчий, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

В ході досудового розслідування, встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 має право для перетину державного кордон України в умовах воєнного стану.

Так, 07.01.2024 року приблизно о 14:00 год. ОСОБА_8 здійснював перетин державного кордону України через пункт пропуску Нові Трояни Чадир Лунга, де митне оформлення здійснювалось ОСОБА_4 .

В ході проведення митних формальностей ОСОБА_4 встановив, що ОСОБА_8 здійснює переміщення через державний кордон України електронних блоків керування автомобілем.

У вищевказаний час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на вимагання та отримання неправомірної вигоди громадянина ОСОБА_8 , за безперешкодний пропуск його через митний кордон України без проведення необхідних митних формальностей та не створення штучних перешкод під час перетину митного кордону України.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення 07.01.2024 року приблизно о 14:00 год. (більш точний час встановити в ході досудового розслідування не надалось за можливе) повідомив громадянина ОСОБА_8 про необхідність надання йому, тобто ОСОБА_4 неправомірної вигоди у розмірі 150 доларів США за кожний електронний блок керування автомобілем, який він, тобто ОСОБА_8 перевозить через митний кордон України, з яких він має 75 доларів США надати під час виїзду за межі території України та 75 доларів США під час в`їзду на територію України, окрім того, ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_8 повинен завчасно повідомляти про дату та час проїзду та кількість товарів, які він має намір перевезти.

ОСОБА_8 реально сприймаючи висловлені ОСОБА_4 неправомірні вимоги, усвідомлюючи, що останній є службовою особою правоохоронного органу та наділений владними повноваженням, які можуть бути використані на шкоду йому був вимушений погодитися на умови ОСОБА_4 .

В подальшому, 19.01.2023 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди перебуваючи на території ПП «Нові Трояни Чадир Лунга» митного посту «Ізмаїл» Одеської митниці Держмитслужби, що знаходиться неподалік від с. Нові Трояни Болградського р-н., Одеської області за координатами 45.9694277 28.8388951, на виконання раніше озвученої вимоги отримав від ОСОБА_8 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 15 080 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят) гривень за не створення штучних перешкод у митному оформленні під час перетину митного кордону ОСОБА_8 на транспортному засобі «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив з собою 5 електронних блоків керування автомобілем.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, 31.01.2024 року приблизно о 12:52 год. перебуваючи на території ПП «Нові Трояни Чадир Лунга» митного посту «Ізмаїл» Одеської митниці Держмитслужби, що знаходиться неподалік від с. Нові Трояни Болградського р-н., Одеської області за координатами 45.9694277 28.8388951 та виконуючи обов`язки митної перевірки, оформлення транспортних засобів та товарів на території ПП «Нові Трояни Чадир Лунга», здійснюючи митне оформлення автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 та будучи повідомленим про наявність в автомобілі 10 одиниць електронних блоків керування автомобілем вимагав та отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у кількості 750 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 28 402 грн. (двадцять вісім тисяч чотириста дві гривні) за не створення штучних перешкод у митному оформленні під час перетину митного кордону ОСОБА_8 на транспортному засобі «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 .

Після цього, ОСОБА_4 працівниками правоохоронних органів було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_4 від

ОСОБА_8 склала 1150 доларів США.

За вказаних обставин, 01.02.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеннмя застави у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що підозра є необґрунтованою ризики не доведені. Підозрюваний має стійкі соціальні звязкі, раніше не судимий, виключно позитивно характеризується, на його утримані перебувають хворі батьки. Має числені грамоти та подяки. Просив відмовити в задоволені клопотання та обрати запобіжний захід домашній арешт, а у випадку застосування

Підозрюваний з пред`явленою йому підозрюваною не погодився та щодо обрання йому запобіжного заходу підримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повиннен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 01.02.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.01.2024 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 23.01.2024 року; протоколом обшуку від 31.01.2024 року; протоколом отримання речей і документів від 31.01.2023 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 31.01.2024 року; матеріалами НСРД щодо яких наразі триває процедура скасування грифу секретності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, малолітніх дітей на утриманні не має, працює на пунктах пропуску, а тому обізнаний щодо локацій місць, де є можливість здійснити виїзд за межі України поза пунтом пропуску, а отже є обґрунтовані підстави вважати, що він може здійснити виїзд за межі країни з метою уникнення від кримінальної відповідальності, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею встановлено також існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 має право доступу до службових документів Одеської митниці Держмитслужби, а тому може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідка на показання якого сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та який в подальшому буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюванимОСОБА_4 на свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, при встановленні вказаного ризику, слідчий суддя приймає до уваги те, що як зазначає сторона обвинувачення, наразі не допитані особи, зокрема, із числа службових осіб Одеської митниці Держмитслужби та ДПСУ, які є у цьому кримінальному провадженні свідками, та яким може бути що-небудь відомо про обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, відповідно до чого останній може впливати на таких осіб з метою надання ними неправдивих свідчень.

Посилання сторони обвинувачення на існування в рамка кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання. Так, стороною обвинувачення не зазначено яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, а також, як вбачається з характеристики підозрюваного ОСОБА_4 він раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, тобто стороною обвинувачення не наведено обставин які б вказували на те, що підозрюваний може продовжити вчиняти злочин, чи вчинити інше правопорушення.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Стороною захисту у судовому засіданні недоведено можливість та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного із корупцією.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, з огляду на сімейний та майновий стан підозрюваного, обставини вчинення злочину та сумму неправомірної вигоди слідчий суддя прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 доцільним буде визначити заставу у мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, сума якої, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, внаслідок порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000005 від 08.01.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 30.03.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 30.03.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками в рамках кримінального провадження;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1