КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0004827 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Чемериське Вінницької області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

та його захисника - ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто на її користь із ОСОБА_7 25 573, 80 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три) гривень 80 коп. матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 40 000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката.

В іншій частині цивільних позовів відмовлено.

Крім цього, судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 23.12.2022, близько 08 години 32 хвилини, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху проїзною частиною вулиці Київська, поблизу будівлі № 17 в м. Вишневе Бучанського району Київської області в напрямку до м. Боярка, в порушення вимог п. 2.3 б), д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (надалі - ПДР України), не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 18.4 ПДР України, проявив злочинну самовпевненість, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу перед пішохідним переходом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та в разі необхідності зупинитися, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину вулиці Київська по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради», у неї мали місце ушкодження у вигляді поверхневих травм грудної клітки, живота, нижньої частини спини, тазу. Струс головного мозку, а також перелом 8-го ребра ліворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступню тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), д), та 18.4 ПДР України перебувають у прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2023 року відносно ОСОБА_7 ; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання, передбачене верхньою межею санкції статті. Цивільний позов в частині моральної шкоди задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, представник потерпілої посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Зокрема, апелянт вказує на те, що при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції не враховано суспільну небезпеку та грубість порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, що як наслідок призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Як звертає увагу апелянт, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття, оскільки, як вважає апелянт, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність вказаної обставини.

Також, апелянт вважає, визначений судом першої інстанції розмір моральної та матеріальної шкоди на відшкодування, не відповідає моральним та фізичним стражданням потерпілої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника потерпілої, який підтримав свою скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу представника потерпілої частково; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги представника потерпілоїОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вона підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі потерпілою стороною, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація скоєного ОСОБА_7 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах поданої представником потерпілої апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання та вирішення цивільного позову щодо відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку суду, врахував те, що ч. 1 ст. 286 КК України, згідно вимог ст. 12 цього Кодексу, відноситься до нетяжких злочинів; обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання не має негативних характеристик, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом'якшує покарання ОСОБА_7 суд визнав щире каяття, що полягає у критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, що характеризується її щирим осудом, повним визнанням своєї вини, висловленням жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинене кримінальне правопорушення,

Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

У зв`язку з вищенаведеним, призначаючи ОСОБА_7 необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити останньому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції вказаної статті.

Водночас, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції дійшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання та його звільнення, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, колегія суддів не вбачає законних підстав для визнання його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто таким, що хоч і не виходить за межі, встановлені вказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м'якість.

Більш того, незважаючи на доводи апеляційної скарги представника потерпілої про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не телефонував потерпілій ОСОБА_5 , не просив у неї вибачення до цього часу та не надав ніякої фінансової допомоги, у зв`язку з чим вирок суду є м'яким, оскільки обвинувачений щиро не розкаявся та не усвідомив спричинену ним шкоду потерпілій та не відшкодував її в добровільному порядку, колегія суддів не може з ними погодитися, оскільки у поданій апеляційній скарзі представника потерпілої не наведено достатніх підстав для висновку про те, що призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м'якість і що лише більш суворе за розміром покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України буде сприяти досягненню його мети, передбаченої законом.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 щодо вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілої, а саме щодо його часткового задоволення та стягнення з обвинуваченого лише 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з тим, що розмір моральної шкоди, який, відповідно до вироку суду, підлягає стягненню на користь потерпілої, не може бути визнаний обґрунтованим, з точки зору дотримання засад розумності та справедливості, оскільки стягнута судом сума не в повній мірі відповідає характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла в результаті вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому вважає необхідним збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням, як наведених вище обставин, так і матеріального становища обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким апеляційну скаргу представника потерпілої задовольнити частково; вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди та збільшити розмір вказаної шкоди, яка підлягає стягненню на її користь до 50 000 грн., а в іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди - змінити.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення спричиненої їй моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.. 00 коп. В іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 369/3364/23

Номер провадження : 11-кп/824/3792/2023

Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1