Справа № 509/7101/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, матеріали кримінального провадження № 0000158 від 31.08.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари, Татарбунарського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2008 р.н., зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого 26.05.2020 р. Дніпровським райсудом м. Києва за ч. 5 ст. 27 ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн., - у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України разом із угодою про визнання винуватості від 22.11.2023 р., -

ВСТАНОВИВ :

17 грудня 2022 року, приблизно о 16:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 , від якого отримав замовлення на реставраційні роботи автомобілю останнього марки «Мерседес W-123» з певну плату, який насправді не збирався ремонтувати.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_7 , шляхом обману, ОСОБА_5 , в період часу із 18.01.2023 р. по 25.01.2023 р. під приводом реставраційних робіт (зварювання, шпаклівки, ґрунтування та фарбування) автомобілю «Мерседес W-123», що належить ОСОБА_7 , 18.01.2023 р. отримав від нього грошовий переказ на свою банківську карту НОМЕР_1 в сумі 2000 грн. під приводом замовлення запчастин та матеріалів для реставрації автомобілю, які фактично не замовляв, після чого 19.01.2023 р. під приводом оплати своєї роботи за реставрацію вказаного автомобілю, яку не фактично не збирався виконувати отримав від потерпілого ОСОБА_7 переказ на свою банківську карту НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 5000 грн.

Також, 21.01.2023 р., під приводом оплати за нібито придбані матеріали для реставрації автомобілю, які фактично не придбав, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошовий переказ на свою банківську карту НОМЕР_1 в сумі 2200 грн.

22.01.2023 р., під приводом отримання запчастин для зазначеного автомобілю на «Новій пошті», які фактично не забрав, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошовий переказ на свою банківську карту НОМЕР_1 в сумі 1077 грн.

23.01.2023 р., під приводом ремонту генератору, який ОСОБА_5 фактично не виконував отримав від ОСОБА_7 грошовий переказ на свою банківську карту НОМЕР_1 в сумі 1500 грн.

25.01.2023 р., під приводом оплати за зроблену роботу з реставрації кузова вказаного автомобілю, яку не виконував, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошовий переказ на свою банківську карту НОМЕР_1 в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , шахрайським шляхом, отримавши від потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 12777 грн. та не маючи на меті виконувати реставраційні роботи та купувати матеріали для реставраційних робіт, привласнив та розпорядився отриманими від потерпілого ОСОБА_7 коштами у вказаній сумі на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

ОСОБА_5 , шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 12777 грн., а тому кримінальну відповідальність за вчинення кримінального проступку він повинен нести за ч. 1 ст. 190 КК України.

Свою вину ОСОБА_5 визнав повністю, показав суду, що скоїв кримінальний проступок при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального проступку.

Суд встановив, що 22.11.2023 р., між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 була укладена, узгоджена та підписана угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом була отримана судом 23.11.2023 р. для її затвердження судом.

В судовому засіданні, прокурор просив суд, затвердити вказану угоду про визнання винуватості, з чим погодився обвинувачений та його захисник.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з?явився, надіславши до суду письмову заяву, в якій просив суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості від 23.11.2023 р. і відповідним покаранням, вказаним в ній, повідомивши про свою обізнаність з наслідками затвердження такої угоди, повідомивши про повне відшкодування йому обвинуваченим матеріальної шкоди на зазначену вище суму, та проханням про проведення підготовчого, всіх судових засідань та дебатів без його участі.

На думку суду вищевказану угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим слід затвердити, виходячи з наступного.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема - затвердити угоду.

Приписами ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У відповідності до приписів ст. 470 КПК України - прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини : ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Так, з умов угоди про визнання винуватості від 22.11.2023 р., між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 190 КК України, розкаявся і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяючи розслідуванню кримінального провадження.

При чому, сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального проступку, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, відшкодування шкоди та активного сприяння розкриттю кримінального проступку, беззастережного визнання своєї винуватості, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, про що свідчить підпис ОСОБА_5 під угодою, і який розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для сторін є : для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394,424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Також, з угоди видно, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди у разі невиконання вказаної угоди відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що він підтвердив в судовому засіданні.

На думку суду, вказана угода про визнання винуватості - повністю відповідає приписам ст.ст. 469,470,472,473 КПК України, а тому вона підлягає затвердженню судом в порядку ст.ст. 474,475 КПК України, проти чого не заперечували в судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник, які просили суд затвердити угоду.

Керуючись ст.ст. 314,469,470,472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.11.2023 р., між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 ;

2. ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки ;

3. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1