ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/4894/23 Номер провадження 11-сс/814/76/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання заявникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність начальника СВ Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 щодо невнесення заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що ті обставини події, про які повідомлено ОСОБА_6 у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21 серпня 2023 року та копіях доданих до скарги документів, не містять посилань на об`єктивні відомості й фактичні обставини, які характеризують кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, а тому відмова поліції у внесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є правомірною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважених осіб СВ Лозівського РВП ГУНП у Харківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним заявою від 21 серпня 2023 року про вчинення кримінальних правопорушень. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя належним чином не перевірив доводи скарги та не врахував те, що: органом досудового розслідування безпідставно й у порушення вимог ст.214 КПК України не внесено відомості за поданою ним заявою про вчинення суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, яка відповідала вимогам кримінального процесуального закону; начальник СВ Лозівського РВП ГУНП у Харківській області не сповістив його про прийняте рішення з приводу відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; перевірку названої вище заяви було здійснено неуповноваженими особами - працівниками сектору превенції та дільничним поліції, тобто не слідчим, дізнавачем чи прокурором. Водночас апелянт посилається на те, що слідчий суддя: в ході розгляду скарги вийшов за межі своїх повноважень, надавши оцінку обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення; не вказав у резолютивній частині ухвали дані щодо скарги, а саме: її число, місяць та рік; помилково зазначив про те, що він ( ОСОБА_6 ) є заявником, оскільки він має статус потерпілого.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ж ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, у силу вимог ч.ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження № 51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) також наголосила на тому, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, доводи апелянта, які зводяться до того, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень при розгляді скарги та наявності обов`язку автоматичного внесення уповноваженою особою відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою заявою, позбавлені підстав.

Нормами кримінального закону передбачено відповідальність за:

ст.356 КК України - за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника;

ч.1 ст.364 КК України - за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб;

ст.366 КК України за службове підроблення;

ч.1 ст.367 КК України за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Лозівського РВП ГУНП у Харківській області, посилаючись на безпідставне невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним заявою від 21 серпня 2023 року про вчинення суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №7571 та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, 21 серпня 2023 року ОСОБА_6 подав до Лозівського РВП ГУНП у Харківській області заяву про вчинення суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.356, 366 КК України.

Однак у самій заяві ОСОБА_6 не наведені відомості й конкретні обставини, що могли би вказувати на ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367, ст.ст.356, 366 КК України. Натомість, із аналізу заяви вбачається, що її зміст зводиться виключно до констатування ОСОБА_6 недоліків оформлення і порядку надання для ознайомлення працівниками суду матеріалів справи в Лозівському міськрайонному суді Харківської області, незгоди апелянта з процесуальними документами суду. Викладені ж заявником відомості ґрунтуються на власному аналізі норм кримінального закону та не містять даних, які містили б ознаки, визначені в диспозиції норми/норм КК України.

Таким чином, зазначені вище обставини не тягнуть за собою обов`язку органу досудового розслідування на внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за наведеною вище заявою ОСОБА_6 , а, отже, висновок слідчого судді про відмову в задоволенні скарги заявника, як наслідок, є правильним.

Тому доводи апелянта із посиланням на долучені ним до апеляційної скарги матеріали не спростовують правильність постановленого слідчим суддею рішення.

Твердження ОСОБА_6 про те, що його не було сповіщено про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань спростовуються копією долученого апелянтом повідомлення начальника Лозівського РВП ГУНП у Харківській області, адресованого заявнику, в якому вказано про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за названою вище заявою ОСОБА_6 від 21 серпня 2023 року (а.п.47).

Окрім того, аргументи апеляційної скарги з приводу того, що слідчий суддя помилково зазначив процесуальний статус ОСОБА_6 , а саме як заявника, замість потерпілого, позбавлені підстав, оскільки, як установлено вище, відомості за заявою апелянта до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились і відповідно кримінальне провадження за цією заявою не розпочиналось.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про те, що слідчий суддя не вказав у резолютивній частині ухвали дату скарги, то вони не свідчать про допущення слідчим суддею істотних порушень вимог КПК України при викладі резолютивної частини оскаржуваного судового рішення, зважаючи і на те, що співставлення мотивувальної частини ухвали слідчого судді з матеріалами справи не викликає сумнівів щодо предмету розгляду скарги ОСОБА_6 від 23 серпня 2023 року на бездіяльність начальника СВ Лозівського РВП ГУНП у Харківській області.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4