КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 06 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 06.12.2023 задоволено частково клопотання старшого детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановлено в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.02.2024 включно.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 розмір застави у межах 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 грн.

____________________________________________________________________________

Справа № 761/44874/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7868/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

00 коп., та покладено на нього на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; утриматись від позапроцесуального спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків в межах даного кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом, але в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та цілодобовим домашнім арештом, або не застосовувати до нього запобіжний захід, посилаючись на те, що ОСОБА_6 повідомлення про підозру вручено неуповноваженою особою, а саме лейтенантом Бюро економічної безпеки ОСОБА_11 , який не входить до складу групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні та щодо нього не може бути застосовано запобіжний захід.

Захисник вказував на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, та зазначав, що ОСОБА_6 придбав у ТОВ «Найліт» модуль підсилення потужності (комплект 2) на підставі договору від 28.08.2023.

29.08.2023 ДП «Новатор» уклало договір з ОСОБА_6 про поставку зазначеного модуля. У подальшому, ОСОБА_6 передав зазначене обладнання працівнику ДП «Новатор», а після передачі товариство почало виплачувати кошти підозрюваному. Товар було доставлено на територію підприємства, де його зберігали та через п`ять днів з дня поставки товару провели вхідний контроль якості. Як убачається із акту від 05.09.2023, товар справний і відповідає вимогам технічних документів, нормативам та стандартам. Розрахунки за товар не проведені в повному обсязі у зв`язку із накладенням арештів на розрахункові рахунки.

Таким чином, перерахування коштів відбулося на відповідній правовій підставі, згідно господарського зобов`язання. Товар за договором поставлявся, а тому немає ознак безтоварності.

Органом досудового розслідування не встановлено завищення вартості такого майна, а навпаки встановлено, що ДП «Новатор» придбав його за схожими цінами у інших суб`єктів господарювання.

На переконання апелянта, зазначені обставини виключають наявність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Крім того, органом досудового розслідування не надано доказів того, що кошти отримані від ДП «Новатор» переводилися в готівку та розподілялися між підозрюваними.

Твердження органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 поставив ДП «Новатор» несправний модуль підсилення потужності, про що він знав завідомо до факту поставки, спростовуються показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та висновком експертизи від 01.11.2023. При цьому завод не виставляв жодних претензій щодо несправності поставленого товару.

Посилання сторони обвинувачення на те, що модулі підсилення потужності є товаром військового призначення та не можу бути у вільному обігу, спростовується матеріалами кримінального провадження, оскільки, як убачається із договорів поставки та актів прийому-передачі товару, зазначений товар поставлявся різними суб`єктами господарювання. Нормативних актів, які встановлюють таку заборону, не наведено. Також, згідно інформації із сайту Прозорро, у 2021 на ДП «Новатор» вже поставлялися модулі підсилення потужності.

ОСОБА_6 вже здійснював поставку модуля підсилення потужності для ДП «Новатор» на підставі договору від 01.08.2023, а також у нього наявна вища освіта, а саме він закінчував технічний факультет Авіаційного університету, що спростовує посилання органу досудового розслідування на відсутність у підозрюваного знань та досвіду в реалізації такого товару.

Апелянт також вказував на те, що ОСОБА_17 є дружиною ОСОБА_6 з 15.01.2013. Зв`язок останнього із ОСОБА_18 підтверджується укладеними господарськими договорами та підтвердження постави товарів, а із ОСОБА_19 підозрюваний має приятельські та ділові стосунки, оскільки він являється фінансовим директором на підприємстві, де директором є дружина підозрюваного.

Протоколи негласних слідчих (розшукових) дій не підтверджують жодних обставин, на які посилається орган досудового розслідування, оскільки зроблені із помилками та їх звукозаписи у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні.

Органом досудового розслідування не надано доказів наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. За час досудового розслідування підозрюваний не ухилявся від проведення слідчих дій, у ході обшуку добровільно надавав на огляд речі та документи, всіляко сприяв у розслідуванні кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_6 має на утриманні матір похилого віку з важкою хворобою та двох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яких є інвалідом та потребує постійного догляду.

У клопотанні слідчого не зазначено конкретних фактів, які б свідчили про можливість ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Підозрюваний надав доступ до всіх речей та документів, які як доказ використовуються проти нього.

Досудове розслідування триває з 01.11.2022, однак слідчими не встановлено всіх співучасників та не проведено усі слідчі дії.

Стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_6 знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженні чи спілкувався з ними. Більше того, всі свідки є працівниками ДП «Новатор», які працюють у місті Хмельницький, що утруднює з ними спілкування.

Також органом досудового розслідування безпідставно не закрито інформацію про контактні номери свідків, що, на думку апелянта, штучно створює ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Повідомлення про підозру вручено 04.12.2023 о 8 год. ранку, а клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вручено о 9 год. цього ж дня, що спростовує твердження органу досудового розслідування про відсутність заяв про взяття ОСОБА_6 на поруки.

У клопотанні слідчого відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, апелянт вказував на те, що дружина ОСОБА_6 має важке захворювання, потребує постійної підтримки та допомоги.

Підозрюваний з 2001 року працює на посаді старшого диспетчера центрального оперативно-диспетчерського центру департаменту диспетчерського управління ДТЕК Київські електромережі, до його посадових обов`язків входить керування ліквідацією аварійних відключень об`єктів критичної інфраструктури. За місцем роботи характеризується позитивно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000079 від 10.11.2022, за підозрою ОСОБА_6 та інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

04.12.2023 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

05.12.2023 старший детектив другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 1 870 000 грн. та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.12.2023 задоволено частково клопотання детектива та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.02.2024 включно, із визначенням ОСОБА_6 застави у межах 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 грн. 00 коп., та покладенням на нього на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, обов`язків: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; утриматись від позапроцесуального спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків в межах даного кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом, але в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що детективом у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1 - 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, п. 3 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, характер та конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки злочину та розмір збитків, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення підозрюваному застави у визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України межах, а саме 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 536 800 грн. 00 коп.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його матеріальним станом, та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 і запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1 - 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання детектива або застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у діях ОСОБА_6 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання апелянта на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено неуповноваженою особою, а саме лейтенантом Бюро економічної безпеки ОСОБА_11 , який не входить до складу групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, а тому, на думку захисника, ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, спростовуються матеріалами судового провадження.

Зокрема, як убачається із наявної у матеріалах судового провадження копії постанови тимчасово виконуючого обов`язки керівника підрозділу - керівника відділу Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_21 від 01.12.2023 про зміну складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000079, до складу такої слідчої групи входить детектив першого відділу детективів підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 .

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний за час проведення досудового розслідування не ухилявся від органу досудового розслідування, сприяв у розслідуванні кримінального провадження, надав доступ до усіх речей та документів у ході обшуку, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризиків у кримінальному провадженні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, який працює на посаді старшого диспетчера ДТЕК Київські електромережі, за місцем роботи характеризується позитивно, має дружину із важким захворюванням, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, проте не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 06 грудня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3