Справа № 344/615/24
Провадження № 1-і/344/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 у розгляді його скарги на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000018 від 14.03.2023,-

ВСТАНОВИВ :

У судовому засіданні в ході розгляду скарги на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження №0000018 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, заявник ОСОБА_3 заявив слідчій судді ОСОБА_5 на розгляді, якої знаходиться відповідна скарга - відвід.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 заяву про відвід передано для розгляду судді ОСОБА_6 .

Заявник у судовому засіданні заяву про відвід слідчій судді ОСОБА_5 підтримав. Просив відвести слідчу суддю ОСОБА_5 від розгляду скарги з тих підстав, що вона при розгляді ряду його скарг у порядку кримінально-процесуального судочинства та цивільної справи, приймала рішення не в його користь. Відтак, вважає її упередженою. Бажає щоб скаргу розглядав інший суддя.

Прокурор просив відмовити у задоволенні відводу слідчій судді ОСОБА_5 , так як нормами КПК України не передбачено підстав для відводу у зв`язку з незгодою рішеннями судді в інших справах.

Вислухавши думку учасників розгляду, перевіривши матеріали заяви про відвід та скарги, суд дійшов наступного :

З метою дотримання цієї гарантії, ст. 80 КПК України передбачає право учасників судового провадження заявити відвід, який повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, якщо він особисто, заінтересований в результатах провадження чи за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (частина 1 статті 75 КПК України).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Доводи заяви очевидно зводяться до незгоди з раніше прийнятими слідчим суддею, суддею рішеннями, що є неприпустимим.

Водночас, суд в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею, суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті слід звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Незгода заявника з прийнятими судовими, процесуальними рішеннями не на його користь, не може бути підставою для відводу від розгляду скарги та жодним чином не породжує об`єктивних сумнівів у неупередженості слідчого судді і не може слугувати доказом будь-якого неприязного відношення до учасників процесу.

Окрім того, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Фактична відсутність підстав для заявлення відводу з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 761/16124/15-ц).

З огляду на зазначене, в ході розгляду заяви про відвід, не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , та які б унеможливлювали здійснення нею об`єктивного розгляду скарги заявника ОСОБА_3 . Відтак, заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

На підставі та керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 у розгляді його скарги на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000018 від 14.03.2023- відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_6