єдиний унікальний номер справи 546/47/24
номер провадження 1-кп/546/42/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за № 0000004 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною вищою освітою, не депутат, неодружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

На початку листопада 2023 року у ОСОБА_4 , який мав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом на право керування машинами категорії «А1», з метою отримання нового посвідчення тракториста-машиніста замість втраченого, всупереч вимогам Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 217 від 02.04.1994, виник прямий умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я з дозволом на керування машинами категорії «А1» та «А2» з метою подальшого його використання за цільовим призначенням.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на початку листопада 2023 року, перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , у мережі інтернет знайшов публікацію про надання послуг з виготовлення посвідчення тракториста-машиніста. У подальшому ОСОБА_4 познайомився з невстановленим слідством чоловіком, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, з яким вступив в усну, платну домовленість з метою виготовлення останнім завідомо підробленого посвідчення тракториста-машиніста на власне ім`я із дозволом на керування тракторами із потужністю двигуна до 73,5 кВт (категорія «А1») та із потужністю двигуна понад 73,5 кВт (категорія «А2»). Із цією метою на а/д Київ-Харків у м. Решетилівка Полтавської області передав цьому невстановленому слідством чоловіку, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, копії сторінок паспорта на своє ім`я та фотокартку із власним зображенням в друкованому вигляді та гроші в сумі 1000,00 грн, при цьому цілком усвідомлюючи, що не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення тракториста-машиніста з дозволом на керування машинами, а саме тракторами із потужністю двигуна до 73,5 кВт (категорія «А1») та із потужністю двигуна понад 73,5 кВт (категорія «А2»), яке має складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 217 від 02.04.1994.

Невстановлений слідством чоловік, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, використовуючи надані ОСОБА_4 копії сторінок паспорта на його ім`я та фотокартку із його зображенням, підробив посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_4 має право на керування машинами категорії «А1» та «А2», бланк якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/452-ДД від 15.01.2024, не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу: зображення захисної сітки, серії, цифр номера, реквізитних та внесених даних, нанесені струменевим способом друку з використанням знакодрукуючого пристрою (кольорового струменевого принтера), який не використовується при виготовленні бланків даного виду документів.

У кінці листопада 2023 року ОСОБА_4 від невстановленого слідством чоловіка, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, по пошті отримав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на своє ім`я з дозволом на керування машинами категорії «А1» та «А2», за виготовлення якого попередньо сплатив обумовлену грошову суму в розмірі 1000,00 грн.

Згідно відомостей Держпродспоживслужби та ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області слідує, що відповідно до уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи відсутні відомості щодо видачі ОСОБА_4 посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_2 від 20.11.2023, водночас зазначене посвідчення тракториста-машиніста видане 12.02.2021 ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області на ім`я ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з відкритими категоріями «А1» та «А2».

Своїми умисними діями, які виразилися в пособництві у виготовленні підробленого посвідчення, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому, 03 січня 2024 року близько 10 год 40 хв, ОСОБА_4 керував колісним трактором Т-25А, н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_7 , та рухався ним по 173 км автодороги Р-31 сполученням Решетилівка-Кобеляки-Царичанка-Дніпро, де поблизу м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, його зупинили працівники поліції за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП. У цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа з метою підтвердження свого права керування колісним трактором Т-25А, н.з. НОМЕР_4 , а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на своє ім`я з дозволом на керування машинами категорії «А1» та «А2», в якому зазначено, що ОСОБА_4 має право на керування машинами категорії «А1» та «А2».

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 під час перевірки у нього документів надав працівникам поліції для перевірки завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на його ім`я, в якому зазначено, що він має право на керування машинами категорії «А1» та «А2», бланк якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/452-ДД від 15.01.2024, не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу: зображення захисної сітки, серії, цифр номера, реквізитних та внесених даних, нанесені струменевим способом друку з використанням знакодрукуючого пристрою (кольорового струменевого принтера), який не використовується при виготовленні бланків даного виду документів, використавши у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Згідно відомостей Держпродспоживслужби та ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області слідує, що відповідно до уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи відсутні відомості щодо видачі ОСОБА_4 посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_2 від 20.11.2023, водночас зазначене посвідчення тракториста-машиніста видане 12.02.2021 ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області на ім`я ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з відкритими категоріями «А1» та «А2».

Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

18 січня 2024 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами прокурора, обвинуваченого та адвоката, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованих йому стороною обвинувачення кримінальних правопорушеннях. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні 30 січня 2024 року прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому узгоджене покарання згідно умов угоди про визнання винуватості, оскільки укладення угоди не суперечить вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого обвинувачений визнає себе винними, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив, що вказана угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання, долю речових доказів вирішити у відповідності до чинного законодавства.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України, віднесені до кримінальних проступків.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України. Також обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені положеннями статті 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд зазначає, що узгоджена міра покарання за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає вимогам закону, а отже ОСОБА_4 слід призначити визначене сторонами угоди покарання. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань судом не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема має право затвердити угоду.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Враховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3407,76 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки обвинувачений визнається винним.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне скасувати арешт на вилучене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 10 січня 2024 року.

На підставі викладеного, та керуючись Кримінальним кодексом України, статтями 100, 174, 314, 373, 374, 376, 377, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 січня 2024 року, укладену між прокурором Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000004 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта в сумі 3407 гривень 76 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 10 січня 2024 року на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритими категоріями «А1» і «А2».

Речовий доказ у кримінальному провадженні: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане, згідно його змісту, 20.11.2023 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритими категоріями «А1» і «А2», який приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 0000004, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений лише з підстав передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1