Справа № 455/2082/23
Провадження № 1-кп/455/242/2023
ВИРОК

Іменем України

06 листопада 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 11.08.2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Солянуватка Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, з професійно-технічною освітою, одруженого, судимості не має,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, який оголошений згідно Указу Президента України №64/2022 віл 24.02.2022 року та свідомо ігноруючи особливий стан в Україні в період часу з 08.08.2023 року по 10.08.2023 року, перебуваючи в м.Добромиль по вул.Салінарній, №69, Самбірського району Львівської області, на території колишнього санаторію «Саліна», який належить ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом пошкодження стіни одного з корпусів, здійснив крадіжку вживаної цегли в кількості 68 штук.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , 10.08.2023 року, близько 21:00 години, перебуваючи у м.Добромиль, вул.Салінарній, №69, Самбірського району Львівської області, на території колишнього санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом пошкодження стіни одного з корпусів, здійснив крадіжку вживаної цегли в кількості 15 штук, а всього загальною кількістю 83 штуки цегли, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка згідно висновку експертизи становить 885,61 гривень, після чого неподалік від місця вчинення крадіжки був виявлений охоронцем даного санаторію та працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні, викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, оголошеному прокурором з обвинувального акту. Додатково пояснив, що він вирішив побудувати сушарку на подвір`ї. Знав, що на території колишнього санаторію «Саліна» є цегла, куди їздив туди два рази і крав, а на третій раз його спіймав охоронець, який викликав поліцію. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 17.10.2023 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності та визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Наслідки прийняття фактичних обставин справи йому роз`яснено.

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вказаний злочин є тяжким, особу винного, який з місця проживання характеризується добре, в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд не знаходить.

Аналізуючи вимоги ст.ст.50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення із застосуванням ст.75 КК України, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.08.2023 року, слід скасувати.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.08.2023 року на: металеву господарську тачку, власником та користувачем якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , та на австрійську цеглу в кількості 83 штуки.

Речові докази, а саме:

-металеву господарську тачкку, власником та користувачем якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , яка передана на зберігання ОСОБА_6 на території колишнього санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 - конфіскувати в дохід держави;

-австрійську цеглу в кількості 83 штуки, яка передана на зберігання ОСОБА_6 на території колишнього санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 повернути власнику ОСОБА_5 .

Судові витрати у справі за проведення, товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-23/15885-ТВ від 24.08.2023 року в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1