Справа № 373/2730/23
Номер провадження 1-кп/373/264/23
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

25 грудня 2023 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, ЄРДР № 0000444 від 25.09.2023, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манява Богородчанського району Івано-Франківської області, громадянина України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

встановив:

20.12.2023 до суду надійшов обвинувальний, за яким ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 25.09.2023, приблизно о 02:00 год, за місцем свого тимчасового проживання: по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_7 , 1977 р.н., з якою у нього виник конфлікт на побутовому підґрунті, що переріс у лайку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, умисно наніс ОСОБА_7 численні удари руками та ногами по голові та тулубу потерпілої, чим заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння, від яких ОСОБА_7 померла на місці події.

В підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження (обрання) відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Прокурор вказує, що термін дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_4 закінчується 25.12.2023, а тому є потреба продовжити йому, обраний на досудовому розслідуванні запобіжний захід для цілей забезпечення належного судового розгляду, оскільки всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на досудовому розслідуванні не зменшились та продовжують існувати до тепер.

В судовому засіданні прокурор наголосив на обґрунтованості висунутої ОСОБА_4 підозри, що встановлено слідчим суддею на досудовому розслідуванні, та вказав , що тримання обвинуваченого необхідне, з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та для запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також для усунення можливості вчинення іншого кримінального правопорушення ( пункти 1, 3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою вважати наявність ризику переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК) прокурор зазначає той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя і здоров`я людини (ч.2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що виключає можливість призначення покарання з випробуванням. Тому, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений може вдатись до спроб переховування від суду, що є реальним з огляду на відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, офіційної роботи та постійного місця проживання. Крім того, як зазначає прокурор, з огляду на насильницький та зухвалий характер кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_4 , останній в силу своїх психологічних особливостей, зловживання алкогольними напоями та схильностей до насильства, перебуваючи на волі, може впливати, як прямо, так і опосередковано на потерпілу та свідків, які йому відомі, а тому можуть обґрунтовано побоюватись свідчити проти нього в суді (п.3 ч.1 ст. 177 КПК), що у свою чергу породжує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).

Неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого прокурор обґрунтовує також відсутністю постійного місця проживання в Київській чи сусідній області, де можна було б здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину. Також прокурор звернув увагу, що окрім запобігання вищевказаним ризикам, запобіжний захід відносно особи, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має відповідати суспільному інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Обвинувачений та його захисник обґрунтованих заперечень з посиланням на докази у спростування аргументів прокурора не надали. Посилаючись на визнання вини та активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину, просили обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали в частині, що стосується клопотання прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Основними стадіями кримінального провадження є досудове розслідування та судове провадження ( п. п.п.5, 10, 24 ч.1 ст. 3 КПК).

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.09.2023 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який у подальшому ухвалою слідчого судді від 22.11.2023 продовжено до 25.12.2023. Цей строк визначено для потреб досудового розслідування при здійсненні кримінального провадження та не забезпечує судовий розгляд кримінального провадження.

Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні під час вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину, відомості про особу обвинуваченого та викладені в обвинувальному акті обставини свідчать про наявність, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України підстав для застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, встановлена слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, не оскаржена стороною захисту та додатково підтверджується змістом обвинувального акта та доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, де серед іншого містяться відомості про затримання ОСОБА_4 безпосередньо у день події - 25.09.2023 за підозрою у вчиненні злочину щодо життя та здоров`я ОСОБА_7 , про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000444 за ч.2 ст. 121 КК України, про невідкладений огляд місця події за адресою тимчасового проживання обвинуваченого, про участь ОСОБА_4 у слідчому експерименті від 25.09.2023, про допит ряду свідків, призначення та отримання висновків судово-медичних експертиз та вчинення інших слідчих (процесуальних) дій.

Судом встановлено, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки: він не перебуває у сімейних відносинах, офіційно не працевлаштований та не має власного постійного місця проживання.

ОСОБА_4 інкримінується тяжкий злочин із застосуванням насильства до потерпілого, що вчинено при обтяжуючій обставині в стані алкогольного спяніння (ч.2 ст. 121 КК України), а тому у випадку доведення винуватості йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі, що породжує ризик переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК). При цьому, суд звертає увагу, що з моменту повідомлення про підозру та до цього часу ОСОБА_4 утримується під вартою, що усуває спроби втечі від органу досудового розслідування та/або суду. А тому у суду немає підстав вважати, що ризик втечі обвинуваченого від суду зменшився. Крім цього, доказів високої правосвідомості, внутрішньої організації та дисциплінованості обвинуваченого немає.

Викладені в обвинувальному акті обставини, умови та мотиви вчинення кримінального правопорушення, те, що його дії були насильницькі та жорстокими по відношенню до співмешканки, вказує на те, що існує високий ризик психологічного та/або фізичного впливу ОСОБА_4 на інших осіб потерпілу та свідків його негідної поведінки, які йому відомі (п. 3 ч.1 ст. 177 КПК). Усунення такого ризику гарантуватиме свідкам захищеність від впливу обвинуваченого та сприятиме наданню суду відвертих та правдивих показань.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що існує підвищений ступінь можливості (ризик) ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, а також існує реальний ризик впливу обвинуваченого за потерпілого та свідків, в тому числі в насильницький спосіб, що може наслідком вчинення нового кримінального правопорушення ( п.5 ч.1 ст. 177 КПК).

Запобігти усім вищеназваним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що одночасно забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Таким чином, прокурором доведено та судом встановлено наявність усіх обставин, передбачених частиною 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказав прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Той факт, що справа перебуває в суді не усуває ризиків, визначених у ч.1 ст. 177 КПК України та не може вважатись стримуючою чи організаційною обставиною в поведінці обвинуваченого при виконанні ним процесуальних обов`язків.

Прокурор довів обставини, передбачені ч.3 ст. 199 КПК України, а саме: заявлені на досудовому розслідуванні ризики визначені у ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились; розгляд кримінального провадження не закінчено та лише розпочато судом.

Отже, для досягнення цілей та завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, для забезпечення дієвості цього провадження під час судового розгляду, суд вважає за необхідне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання його під вартою.

З урахуванням насильницького характеру дії, які інкримінуються ОСОБА_4 , суд не визначає розмір застави у відповідності до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 195, 196, 199 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 22.02.2024 та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали з моменту її винесення до 22.02.2024 включно

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1