Справа № 755/1513/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2024 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004266 від 23.12.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох дітей, офіційно працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, зокрема: - останнім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила, та усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, вчинила повторно кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин. Так, 01.12.2023 року, приблизно о 17:05, ОСОБА_3 , проходила повз магазин «КОПІЙОЧКА», що за адресою: м. Київ, пр-т. Соборності, 5, та в цей час у останньої виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах дії воєнного стану, обравши об`єктом свого злочинного посягання 54 плитки шоколаду. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне, повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 увійшла до приміщення вищевказаного магазину та підійшла до стелажів із шоколадом, де шляхом вільного доступу, та впевнившись в тому, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, а інші відвідувачі та працівники магазину не усвідомлюють її злочинних намірів, правою рукою взяла з вищевказаних полиць та склала до пакету, що мала при собі наступний товар: «Шоколад Millennium чорний пористий 85г» штрих код 768, у кількості 6 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 32 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 197 грн 40 коп.; «Шоколад Millennium Gold з цілим горіхом і родзинками молочний 100г» штрих код 946, у кількості 10 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 44 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 449 грн 00 коп.; «Шоколад Millennium з цілим горіхом молочний мигдаль 100г» штрих код 124, у кількості 6 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 44 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 269 грн 40 коп.; «Шоколад Світоч Молочний 85г» штрих код 535, у кількості 15 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 39 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 598 грн 50 коп.; «Шоколад Світоч Авторський класичний чорний 85г» штрих код 453, у кількості 7 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 34 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 244 грн 30 коп.; «Шоколад Світоч Шоколадний Десерт трюфель чорний 90г» штрих код 316, у кількості 7 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 42 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 300 грн 30 коп.; «Шоколад Millennium Gold чорний з цілим мигдалем 100г» штрих код 505, у кількості 3 шт., закупівельною вартістю за 1 шт. 48 грн 90 коп. загальною вартістю по закупівельній ціні 146 грн 70 коп. У подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи при собі товар, що став об`єктом злочинного посягання, пройшла повз касову зону не розрахувавшись за нього, вийшла з приміщення магазину «КОПІЙОЧКА» та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим товаром розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілій ФОП « ОСОБА_6 » матеріального збитку на загальну суму 2205 грн 60 коп. Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що 01.12.2023 року, близько 17:00, перебуваючи у приміщенні магазину «КОПІЙОЧКА» за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 5, біля стелажів з шоколадом, таємно взяла з вказаних стелажів 54 плитки шоколаду та склала в сумку, що мала при собі. Після чого, місце злочину покинула та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Пояснила, що не мала наміру розрахуватися за товар, оскільки не мала коштів та викрала його для власного вживання. Зокрема зазначила, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше правопорушень вчиняти не буде, готова понести покарання відповідно до законодавства України. У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченої. Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченої змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченої. Вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства. Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого - вину визнала повністю, щиро каялася у вчиненому; дані про його особу, зокрема: працює офіційно; заміжня, має на утриманні двох дітей; під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває; перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 11.05.2018 року, діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, Синдром залежності; раніше неодноразово судима за корисливі злочини проти власності; на шлях виправлення не стала та вчинила корисливе кримінальне правопорушення під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та врахувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року із застосуванням ст. 71 КК України. Також суд враховує заяву представника потерпілого від 29.01 2024 року, в якій представник потерпілого зазначила, що будь-яких претензій, в тому числі матеріального характеру вона до обвинуваченої не має, цивільний позов подавати не буде, просила призначити обвинуваченій покарання згідно із законом. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 , є щире каяття, оскільки обвинувачена визнала свою вину повністю та висловила щирий жаль з приводу учинених протиправних дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки її перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченої суд не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки. Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинила після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року. Приймаючи таке рішення без участі представника потерпілого, від якого є відповідна заява, в якій він не заперечував проти розгляду справи без його участі, суд виходить з засад ч. 5 ст. 28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду. Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні: - оптичний диск для лазерних систем зчитування марки DVD-R TM «HP» білого кольору GB - залишити в матеріалах провадження. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1