Справа № 756/5837/20
Номер провадження № 1-кп/756/355/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 14.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059, у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Тереньга Теренгульського району Ульяновської області, російської федерації, громадянина України, який має вищу освіту, працює на посаді завідувача сектору документального забезпечення та архівної роботи Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 12.02.2020 по обіді, більш точний час не встановлено, у ресторані «Very well», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 2, відбулася зустріч ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Під час зустрічі ОСОБА_8 повідомив, що працює на посаді завідувача сектору документального забезпечення та архівної роботи Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, а ОСОБА_11 розповів, що надає юридичні консультації громадянам України у кримінальних та цивільних справах, і його клієнтам необхідна допомога в отриманні біометричних паспортів для виїзду за кордон у підрозділах ЦМУ ДМС м. Києва та Київської області, які вони через надмірну завантаженість підрозділів ДМС не можуть отримати вчасно.

Під час вказаної розмови у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману, а саме, за нібито пришвидшення видачі біометричних паспортів для виїзду за кордон.

Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_8 із метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, повідомив ОСОБА_11 про необхідність передачі йому грошових коштів в якості винагороди в розмірі 18000 гривень, із розрахунку 3000 гривень за один біометричний паспорт, обіцяючи сприяння у прискоренні виготовлення документів впродовж 7 - 10 робочих днів, хоча достовірно знав, що у разі отримання коштів від ОСОБА_11 біометричні паспорти для виїзду за кордон все одно будуть видані підрозділом ДМС відповідно до чинного законодавства, у визначений законом строк, у порядку черговості та враховуючи поточне навантаження на підрозділи ДМС України.

25.02.2020 по обіді, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_11 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , прибув разом зі своїми клієнтами до Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за адресою м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а. Після надання клієнтами ОСОБА_11 працівникам Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області документів для оформлення біометричних паспортів для виїзду за кордон, ОСОБА_12 в одному з приміщень Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3000 гривень в якості обумовленого завдатку за обіцяне останнім сприяння в прискоренні оформлення біометричних паспортів для виїзду за кордон. Продовжуючи свої злочинні дії щодо введення ОСОБА_11 в оману, ОСОБА_8 домовився з ним про передачу другої частини грошових коштів у сумі 15000 гривень 04.03.2020 в приміщенні Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

04.03.2020, близько 16 год. 43 хв., ОСОБА_8 , із метою доведення до кінця свого умислу на заволодіння майном ОСОБА_11 шляхом обману, перебуваючи в приміщенні Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за адресою м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, був затриманий працівниками правоохоронного органу при спробі отримання другої частини обумовленої суми грошових коштів в сумі 15000 гривень.

1.2. Указаними діями ОСОБА_8 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, - а саме незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні вважав, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_8 винуватим та призначити покарання в виді обмеження волі строком на 1 рік, звільнив від відбуття призначеного покарання відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності. Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, на думку прокурора, відсутні.

При цьому, при наданні оцінки доказам, прокурор просив урахувати, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми саме для доведення винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, бо раніше оголошена підозра та висунуте первинне обвинувачення, під час дослідження в судовому засіданні доказів, не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, на думку прокурора, достеменно встановлено, що ОСОБА_8 знав про порядок оформлення, видачі та строки виготовлення закордонних паспортів, як і відсутності можливості вплинути чи в інший спосіб пришвидшили видачу закордонних паспортів. Але все одно за грошову винагороду пообіцяв виконати дії щодо видачі таких паспортів швидше, ніж це можливо в поточній ситуації та завантаженості підрозділів із виготовлення паспортів. А отже, отримуючи гроші за нібито пришвидшення видачі паспортів, що не відносилось до його повноважень як посадової особи органу ДМС достовірно знав, що біометричні паспорти для виїзду за кордон все одно будуть видані підрозділом ДМС відповідно до чинного законодавства, у визначений законом строк, у порядку черговості та ураховуючи поточне навантаження на підрозділи ДМС України. Указані дії є не чим іншим, ніж введення в оману із метою заволодіння майном - грошовими коштами ОСОБА_11 .

Показання свідка ОСОБА_11 , на думку прокурора, є достовірними, які в сукупності підтверджуються іншими зібраними доказами, зокрема матеріалами НСРД, підстави визнавати недопустимими які - відсутні. При оцінці питання допустимості матеріалів НСРД прокурор просив урахувати висновки ВП Верховного Суду, викладені в постанові від 31.08.2022 (справа № 756/10060/17, провадження № 13-3кс22).

Не погоджується прокурор і з позицією сторони захисту щодо порушення правил підслідності, зокрема предметною та територіальною. При наданні оцінки доводам сторони захисту прокурор просить урахувати висновки ВП Верховного Суду, викладені в постанові від 30 серпня 2023 року (справа № 633/195/17).

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України не визнав, від дачі показань по суті пред`явленого обвинувачення відмовився в порядку ст. 63 Конституції України. Просив суд визнати його невинуватим та виправдати.

Між тим уважає, що обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України змінено в порушення вимог, бо досудове розслідування здійснювалось за іншим складом злочину, а отже зміна обвинувачення позбавила його права ефективно захищатися під час досудового розгляду та судового розгляду, та призвело до порушень права на захист.

2.1.3. Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали позицію обвинуваченого щодо невизнання винуватості, а тому просили суд ухвали виправдувальний вирок за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

При цьому, захисник ОСОБА_9 в обґрунтування правової позиції захисник посилався на те, що ОСОБА_8 було інкриміновано отримання неправомірної винагороди, а пізніше, під час судового провадження, дії обвинуваченого перекваліфіковано на шахрайство, що є різним за змістом обвинуваченням, за яким досудове розслідування не проводилось. Також захисник звертає увагу на те, що зараз обвинувачення стосується кримінального проступку - заволодіння майном шляхом обману, хоча в кримінальному провадженні жодна особа не визнана потерпілою.

При цьому, досудове розслідування, на думку захисника, було проведено з порушенням предметної та територіальної підслідності, зокрема не повноважним органом та не за місцем вчинення, відповідно до інкримінованих обвинуваченому обставин. А отже, на думку захисника, усі зібрані докази мають бути визнані судом недопустимими, зокрема в порядку доктрини «плодів отруєного дерева».

Крім того, захист вважає, що самі по собі матеріали отримані НСРД є також недопустимими доказами, оскільки при їх проведенні допущено суттєві процесуальні порушення, як і те, що вони не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

При наданні оцінки матеріалам НСРД захисник просить урахувати висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06.06.2019 (справа № 756/13170/14-к, провадження № 51-5225 км 18).

Також захисник просив урахувати порушення, які здійснено при отриманні інших доказів, зокрема з відеозапису обставин затримання 04.03.2020 ОСОБА_8 , зокрема, слідчим було повідомлено про затримання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, а не за 368 КК України, як і не було роз`яснено положення ст. 208 КПК України - підстави затримання. Відеозапис до протоколу обшуку службового приміщення від 04.03.2020, де був затриманий обвинувачений ОСОБА_8 та виявлені нібито кошти неправомірної винагороди, на думку захисника, не містить відомостей про невідкладність для проникнення без рішення суду - обшуку.

Рішення ж суду, яким пізніше було надано дозвіл на проникнення, не містить визначених правових підстав для його постановлення, як і постановлене не в передбаченому законом порядку - не в день надходження, та за наслідком поданого клопотання із порушенням строків звернення до суду, що вказує на рішення суду як недопустимий доказ, як і предмет незакінченого шахрайства- кошти.

Захисник також звертає увагу суду, що сторона обвинувачення намагаючись довести винуватість обвинуваченого в шахрайстві, не встановила осіб в інтересах яких нібито були вчинені злочині дії, а також документи, які були для них виготовлені (вид, кількість, індивідуальні ознаки тощо) нібито за кошти, якими ОСОБА_8 намагався заволодіти шляхом обману.

2.1.4. Захисник ОСОБА_10 в судому засіданні просив урахувати, що під час здійснення досудового розслідування було порушено територіальну підслідність, оскільки АДРЕСА_2 , де нібито зустрічався свідок та підозрюваний, належить до території Солом`янського району, а не Печерського, на території якого не вчинено жодних дій. Також порушено підслідність, оскільки досудове розслідування здійснювалось слідчим відділом поліції, замість ДБР в порушення ч. 4 ст. 216 КПК України, про що неодноразово наголошувалось стороною захисту під час досудового та судового проваджень. Бо ОСОБА_8 за своїм функціоналом міг притягувати до адміністративної відповідальності відповідних осіб, іноземців, що входять у сферу його правоздатності. На підтвердження цього було надано відповідні докази до матеріалів судового провадження. А отже ОСОБА_8 розглядались справи про адміністративні правопорушення, що підтверджує виконання ним правоохоронних та правозастосовних функцій.

Захисник так само просить вирішити при постановленні вироку питання допустимості в якості доказів матеріалів, які отримані під час обшуку, який проводився по АДРЕСА_3 , де не зазначено в якому саме з приміщень проводився обшук. Тим більше, отриманий технічний паспорт будівлі ДМС не містить відомостей про наявність в ній такого приміщення як столова, як і не встановлено де службове приміщення ОСОБА_8 і де останній виконував свої функціональні обов`язки.

Просив захисник також прийняти рішення про недопустимість матеріалів НСРД, оскільки досудове розслідування було завершено 30.04.2020, а клопотання про розсекречення матеріалів НСРД зайшло до Київського апеляційного суду лише 06.05.2020, тобто поза межами строку досудового розслідування. На думку захисника орган досудового розслідування не мав процесуальних повноважень виконувати дії із розсекречування на тій стадії досудового розслідування.

Просив урахувати захисник також, що з матеріалів НСРД не вбачається, що обвинувачений отримував грошові кошти, а огляд ОСОБА_8 та дактилоскопія не проводились, тобто відсутні докази того, що ОСОБА_8 брав грошові кошти.

Стороною обвинувачення не зазначено, які потерпілі наявні в цьому кримінальному провадженні, а прокурором зазначено, що ОСОБА_8 привласнив грошові кошти, без зазначення їх належності комусь. Як і не перевірялось те, кому з осіб оформлювались закордонні паспорти і якими вповноваженими особами, і не вчинялись дії щодо їх вилучення. Тобто, яка особа створювала такі заяви-анкети, чиїм підписом, і чи оформлені та видані взагалі.

Захисник просив також урахувати, що ОСОБА_13 не може бути потерпілим, оскільки з показань останнього вбачається, що ОСОБА_13 діяв за грошові кошти, які надані СБУ, відповідно є провокацією злочину. Просив також урахувати, що Державне підприємство «ДБ документ», оформлює закордонні паспорти не термінові за 1044 грн, через місяць є положення КМУ і відповідні правила підприємства ДБ документ, та термінові коштує 1500 грн.

2.2. Надані стороною обвинувачення докази та інші документи, зібрані під час досудового розслідування.

2.2.1. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надав показання, що до нього звернулися знайомі для пришвидшення виготовлення закордонних паспортів. Оскільки на той час, як йому повідомили, була проблема вчасно отримати закордонний паспорт. Для цього, через знайомого, він отримав контакти людини, яка може допомогти вирішити це питання. Знайомий на сьогодні загинув на фронті. А особою, яка мала допомоги був ОСОБА_8 . Зв`язавшись за телефоном, ОСОБА_8 призначив йому зустріч у кафе-ресторані. Назву ресторану він не пам`ятає, але був розташований в Солом`янському районі міста Києва. В обумовлений час та день вони зустрілись. Він розповів ОСОБА_8 про питання, яке йому треба вирішити, а останній повідомив розмір винагороди - суму коштів, яка потрібна для вирішення цього питання.

Коли звертався по допомогу до знайомих, гадав, що йому допоможуть зробити швидко та безкоштовно. Платити за це гроші не планував, так як і знайомий про це йому не казав. А отже, наперед у нього не було мети підставити якусь людину. Оскільки зрозумів, що вибору нема, він погодився на умови. Між тим, оскільки це було неприйнятим для нього особисто, він вирішив повідомити про ці обставини правоохоронні органи, подавши заяву до СБУ. Заяву друкував в СБУ самостійно.

Під час розмови вони із ОСОБА_8 обговорили всі питання, зокрема і необхідність передачі грошей саме ОСОБА_8 , оскільки останній сказав, що він є заступником керівника, і тому вирішить усі питання. Проінформував знайомих і після цього почали оформлювати перші документи. Він знав, що є послуга виготовлення закордонного паспорта за 7 днів, але люді потребували більш швидкого виготовлення документів, бо за 7 днів документи не виготовлялись в той період часу через велику кількість завантаження підрозділів ДМС, зокрема повідомляли про відсутність бланків та люди чекали тривалий час.

Дати та час вже не пам`ятає, але коли він приїхав із людьми до Оболонського ДМС, ОСОБА_8 його зустрів і в подальшому допомагав в оформленні документів, зокрема підводив до працівників, допомагав заповнювати на комп`ютері документи, сканував надані документи. Однак оформлювали все офіційно, зокрема сплачували державне мито.

Гроші він передав двічі, але суми та дати передач вже не пам`ятає, можливо останній раз це була сума в 18 000 грн, але передавав саме ОСОБА_8 і в приміщенні Оболонського ДМС. Усе оформлювали офіційно, зокрема підписували документи, сплачували держані послуги, брали чеки. З самого початку до самого кінця їх супроводжував ОСОБА_8 .

Коли люди отримали документи, він вже не пам`ятає. Його це не цікавило вже, бо він лише виконував вказівки ОСОБА_8 , який повідомляв, що і коли треба робити.

На його думку, злочин в тому, що ОСОБА_8 незаконно отримав грошові кошти за те, що має вчиняти вчасно саме орган, якому сплачується вартість послуги, і тому вважав повідомлення ОСОБА_8 про вартість послуги - вимаганням, бо в іншому випадку особа би не виконала би відповідних дій за ту роботу, яку мала виконувати відповідно до своїх обов`язків.

Дійсно, він притягувався до кримінальної відповідальності за статтями 369, 194 КК України, отримав 8,5 років позбавлення волі. Але у відношенні свідка та потерпілого в його кримінальному провадженні відкрито кримінальне провадження за дачу завідомо неправдивих показань. Має вищу технічну освіту, закінчував інститут в росії - Мурманську, інженер зварювального виробництва. З людей, які до нього звернулись за консультацією, він гроші не брав, надавав послуги безкоштовно. Ім`я та прізвища людей вже не пам`ятає. Гроші, які він передав ОСОБА_8 , йому було надано СБУ.

2.2.2. Витяги з ЄРДР за № 0000059 від 14.02.2020, відповідно до яких 14.02.2020 розпочато кримінальне провадження з підстав того, що співробітник ДМС вимагає від громадянина України неправомірну вигоду. Органом досудового розслідування визначено Печерське УП ГУНП у м. Києві (визначено відповідну групу слідчих), а процесуальне керівництво здійснюється групою прокурорів Київської місцевої прокуратури № 5 (т. 1 а.п. 99, 100).

2.2.3. лист № 51/17/Б-174/24 від 13.02.2020 СБ України на адресу Київської місцевої прокуратури № 5 щодо спрямування матеріалів виявленого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.п. 101).

2.2.4. рапорт с/о ГВ БКОЗ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області Сергія СТУПНИКА від 13.02.2020 щодо виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в заяві, яку подано ОСОБА_11 із повідомленням про те, що працівник підрозділу ДМС ОСОБА_8 , яким здійснюється обробка даних для виготовлення ID карток та біометричних закордонних паспортів за грошові кошти в сумі 18 000 грн, обіцяє, із використанням службових повноважень та знайомств в ДП «Поліграфічний комбінат «України» посприяти в виготовленні в строк не більше 7-10 днів закордонних біометричних паспортів. Заява також містить відомості про дату та місце зустрічі вказаних осіб та певні домовленості щодо вказаних подій (т. 1 а.п. 102 ).

2.2.5. заява ОСОБА_11 , яку останнім подано до СБ України про те, що працівник підрозділу ДМС ОСОБА_8 , яким здійснюється обробка даних для виготовлення ID карток та біометричних закордонних паспортів за грошові кошти в сумі 18 000 грн, обіцяє, із використанням службових повноважень та знайомств в ДП «Поліграфічний комбінат «України» посприяти в виготовленні в строк не більше 7-10 днів закордонних біометричних паспортів. Заява також містить відомості про дату та місце зустрічі вказаних осіб та певні домовленості щодо вказаних подій від 13.02.2020.

У заяві також ОСОБА_11 просить вжити заходів щодо припинення протиправної діяльності відносно себе зі сторони особи, яку ним вказано в заяві. Крім того, ОСОБА_11 зазначає, що попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України (т. 1 а.п. 104).

2.2.6. рапорт прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_14 щодо виявлення ним ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в матеріалах, які надійшли від СБ України та просить надати дозвіл на внесення відомостей до ЄРДР за вказаним фактом (т. 1 а.п. 106).

2.2.7. повідомлення Київської місцевої прокуратури № 6 на адресу СБ України щодо внесення відомостей до ЄРДР за № 0000059 на підставі матеріалів, які раніше надійшли від СБ України, із проханням забезпечити оперативне супроводження досудового розслідування (т. 1 а.п. 107).

2.2.8. повідомлення про призначення групи прокурорів з числа прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 у кримінальному провадженні № 0000059 від 14.02.2020 (т. 1 а.п. 108).

2.2.9. доручення (у порядку ст. 218 КПК України) начальнику слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві про проведення досудового розслідування від 14.02.2020, від 29.04.2020 у кримінальному провадженні № 0000059 (т. 1 а.п. 109, т. 3 а.п. 9 ).

2.2.10. постанова від 14.02.2020 про призначення групи прокурорів з числа прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 у кримінальному провадженні № 0000059 (т. 1 а.п. 110).

2.2.11. постанова від 19.02.2020 про створення слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000059 з числа слідчих СУ Печерського УП ГУНП у м. Києві (т. 1 а.п. 111).

2.2.12. постанова від 04.03.2020 про зміну слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000059 з числа слідчих СУ Печерського УП ГУНП у м. Києві (т. 1 а.п. 113).

2.2.13. постанова від 06.03.2020 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000059 з числа прокурорів Київської місцевої прокуратури № 6 (т. 1 а.п. 115).

2.2.14. доручення (у порядку ст. 218 КПК України) начальнику слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві про проведення досудового розслідування від 14.02.2020 у кримінальному провадженні № 0000059 (т. 1 а.п. 117).

2.2.15. доручення Київської місцевої прокуратури № 6 від 14.02.2020 в порядку ст. 36 КПК України СБ України у кримінальному провадженні № 0000059 щодо доручення оперативним підрозділам збирання інформації, вказаної у дорученні (т. 1 а.п. 118).

2.2.16. лист СБ України до Київської місцевої прокуратури № 6 від 18.02.2020 № 51/7/2-1138 у кримінальному провадженні № 0000059 щодо виконання доручення від 14.06.2023, зокрема лист містить відомості щодо ймовірної причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , користується мобільним телефоном НОМЕР_2 , який перебуває на посаді завідувача сектору документального забезпечення та архівної роботи Оболонського РВ ЦМУ ДМС у місті Києві та Київської області (т. 1 а.п. ).

2.2.17. протокол попередження у кримінальному провадженні № 0000059 про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 14.02.2020, згідно із яким ОСОБА_11 було роз`яснено вимоги ст. 222 КПК України, а також положення статей 43, 387 КК України(т. 1 а.п. 121).

2.2.18. письмова згода ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000059 на залучення до проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 14.02.2020 (т. 1 а.п. 123).

2.2.19. протокол огляду грошових коштів від 25.02.2020, згідно із яким у кримінальному провадженні № 0000059, у присутності понятих, було оглянуто грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 та 200 грн, у кількості 20 штук, на загальну суму 3000 грн 00 коп. (купюри ЕЮ 4835754, ЗХ 6273440, УВ 8017352, СЖ 6358534, СА 1084650, КН 4971366, ВХ 2096424, ХБ 4097265, СА 5733129, СЖ 3542443, ТЕ 4897029, УН 7999443, КП 3371766, ЗХ 9484709, УБ 0214718, ВЧ 5429761, МД 2652267, ЕЗ 1780588, ТЄ 6877369, ТИ 4594911. Указані кошти після їх огляду були скопійовані із проставленням підписів понятих та долучені в додатках до протоколу. Грошові кошти належать, відповідно до відомостей в протоколі - ГУ СБ України у м. Києві та Київській області. Указані кошти, у присутності понятих передано ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 124 - 127).

2.2.20. протокол ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 04.03.2020, згідно із яким у кримінальному провадженні № 0000059, у присутності понятих, було оглянуто грошові кошти номіналом 100 ,200 та 500 грн, у кількості 36 штук, на загальну суму 15 000 грн 00 коп. (купюри УИ 5151093, УН 2438709, УМ 8859279, УМ 3295799, УЧ 4416754, УЖ 8128027, КВ 6023883, УЧ 4416754, УЖ 8128027, КВ 6023883, ХЄ 9245112, ЦА 2313906, ХД 0696985, ХИ 8952961, ХЗ 7111896, ХЄ 5495122, ЦБ 3499613, ХЗ 0416773, ХИ 5418198, ХА 4512151, ЛИ 0571720, ВИ 8921575, МА 8588456, СЖ 0379312, ЛЗ 3414255, МВ 0197067, АА 2685866, ЗЗ 4215050, УЗ 7711726, ВГ 2555670, СБ 6984097, ВЖ 0819994, МА 4116917, СЗ 6905062, ВД 0850159, ВД 0275478, ХЄ 4754342, ХВ 2847208, ХА 4038746. Указані кошти після їх огляду були скопійовані із проставленням підписів понятих та долучені в додатках до протоколу. Крім того, кошти помічені аерозольним засобом «Промінь-1», який при освітленні ультрафіолетовим світлом має світло-зелене забарвлення. Грошові кошти належать, відповідно до відомостей в протоколі - ГУ СБ України у м. Києві та Київській області. Кошти, відповідно до протоколу, безконтактно покладені до кишені ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 128 - 133).

2.2.21. протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.03.2020, згідно з яким у кримінальному провадженні № 0000059 було затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 368 КК України, з підставами затримання, передбаченими пунктами 1- 3 ч. 1 ст. 208 КПК України. Під час затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_8 було вилучено грошові кошти (100 грн УЗ 8341097, 100 грн УЗ 8341099, 100 грн УЗ 8341096, 200 грн УП 5625659, 5 грн ПИ 3580693, 10 грн УЗ 2814022, 200 грн ТЄ 7833506, 20 грн СЕ 8622832, 100 грн КН 0527471, флеш накопичувач синього кольору «Secure Token-337Y», № НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «iPhone», моделі 8, imei НОМЕР_4 , із сімкарткою «Vodafone». До протоколу надано заперечення захисника ОСОБА_15 , що при затриманні ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження, не роз`яснено прав, не роз`яснено підозри, під час особистого обшуку вилучено особисті речі без будь-яких пояснень, вказано не ті відомості щодо прізвища, ім`я та по батькові, було проведено обшук особистих речей. Цифровий носій інформації із відеозаписом затримання ОСОБА_8 , яким зафіксовано обставини, вказані в протоколі затримання (т. 1 а.п. 123 - 139, 160).

2.2.22. повноваження захисника ОСОБА_15 , призначеного Центром з надання безоплатної правової допомоги 04.02.2020 № 026-0001701 ОСОБА_8 за повідомленням Печерського УП ГУНП у м. Києві (т. 1 а.п. 140), а також заява ОСОБА_8 про залучення захисників від 05.03.2020, зокрема ОСОБА_15 та ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 143).

2.2.23. пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного від 04.03.2020, згідно із якою ОСОБА_8 відмовився від підпису та отримання вказаної пам`ятки. Протокол роз`яснення права на захист від 05.03.2020, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000059 ОСОБА_8 , яку отримано останнім 05.03.2020 (т. 1 а.п. 144 - 146, т. 2 а.п. 1 - 5).

2.2.24. клопотання про проведення обшуку від 05.03.2020, згідно із яким слідчим просить надати дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3 , із метою відшукання вилучення 28 купюр номіналом 500, 200 та 100 грн (за переліком в п 2.2.19), ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 30.03.2020 про надання дозволу на проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України (судове провадження № 757/11305/20-к), документи щодо поштового відправлення клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, які містить про отримання відділом поштового зв`язку відправлення 05.03.2020 на адресу Печерського районного суду міста Києва, інформаційна довідка № 203183172 з Державного реєстру речових прав від 05.03.2020 щодо власника нерухомого майна - приміщення, розташованого за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а (т. 1 а.п. 147 - 153, 159, 242 - 244).

2.2.25. протокол обшуку від 04.03.2020, згідно із яким було проведено обшук у приміщенні Оболонського районного відділу УМУ ДМС в Києві та Київській області за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, де знайдено та вилучено в приміщенні столової грошові кошти 28 купюр номіналом 500, 200 та 100 грн (за переліком в п. 2.2.19.) (т. 1 а.п. 154 - 158).

2.2.26. протокол огляду предмета від 05.03.2020, згідно із яким було оглянуто грошові кошти - 28 купюр номіналом 500, 200 та 100 грн (за переліком в п 2.2.19), вилучені під час обшуку у приміщенні Оболонського районного відділу УМУ ДМС в Києві та Київській області за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, грошові кошти та інше майно (телефон, флеш носій інформації) вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_8 (за переліком у пункті 2.2.20) (т. 1 а.п. 161 - 234).

2.2.27. постанова про визнання речовими доказами від 05.03.2020 у кримінальному провадженні № 0000059 грошові кошти та інші речі (за переліком в пунктах 2.2.19, 2.2.20) (т. 1 а.п. 235).

2.2.28. конверт із грошовими коштами, які вилучені в кримінальному провадженні № 0000059 під час затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України (за переліком в пункті 2.2.19), який містить інформацію про повернення грошових коштів ОСОБА_8 14.05.2020 (т. 1 а.п. 237).

2.2.29. постанова про зміну місця зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000059, а саме грошових коштів (за переліком в п. 2.2.19.) (т. 1 а.п. 238 - 241).

2.2.30. повідомлення про підозру від 05.03.2020 ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000059 за ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.п. 245 - 250).

2.2.31. запит слідчого в кримінальному провадженні № 0000059 адресований ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області щодо надання копії особової справи ОСОБА_8 , а також копія особової справи ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 6 - 44).

2.2.32. клопотання про накладення арешту від 05.03.2020 в кримінальному провадженні № 0000059 на вилучене під час затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, а також під час проведення обшуку майно (за переліком в пунктах 2.2.19, 2.2.20) копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.03.2020 про накладення арешту на вказане в клопотанні майно (судове провадження № 757/11349/20-к) (т. 2 а.п. 45 - 53).

2.2.33. супровідний лист Київського апеляційного суду до Київської місцевої прокуратури № 6 від 11.06.2020 за № 1483 н/т про спрямування для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000059 розсекречених носіїв інформації - ухвал Київського апеляційного суду про надання дозволу на здійснення негласних слідчих (розшукових) дій № 01-45/824/4531/2020 від 20.02.2020, 01-45/824/4522/2020 від 20.02.2020, та відповідні їм супровідні та супутні документи, копія реєстру передачі кореспонденції, супровідний СБ України до Київської місцевої прокуратури № 6 від 29.04.20202 щодо надсилання розсекречених матеріальних носіїв секретної інформації № 808т від 23.03.2020 (т. 2 а.п. 54, 61, 62, 66, т. 3 а.п. 10, 48).

2.2.34. матеріали НСРД:

- клопотання прокурора про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 19.02.2020 № 508т та ухвала Київського апеляційного суду від 20.02.2020 № 370т в кримінальному провадженні № 0000059 про надання дозволу на проведення щодо ОСОБА_11 негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером абонентського телефону НОМЕР_5 , аудіо-, відео контроль ОСОБА_11 негласну (без відома особи) фіксацію та обробку із використанням технічних засобів розмов цієї особи або інших звуків, рухів, дій, пов`заних з її діяльністю або місцем перебування тощо, спостереження за ОСОБА_11 , тобто візуальне спостереження за останнім уповноваженою особою для фіксації її пересування, контактів, поведінки, перебування в певному публічному доступному місці тощо, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

- клопотання прокурора про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 19.02.2020 № 509т та ухвала Київського апеляційного суду від 20.02.2020 № 371т в кримінальному провадженні № 0000059 про надання дозволу на проведення щодо ОСОБА_8 негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером абонентського телефону НОМЕР_6 , аудіо-, відео контроль ОСОБА_8 негласну (без відома особи) фіксацію та обробку із використанням технічних засобів розмов цієї особи або інших звуків, рухів, дій, пов`заних з її діяльністю або місцем перебування тощо, спостереження за ОСОБА_8 , тобто візуальне спостереження за останнім уповноваженою особою для фіксації її пересування, контактів, поведінки, перебування в певному публічному доступному місці тощо, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

- доручення оперативному підрозділу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 20.02.2020 № 529т та від 20.02.2020 № 531т;

- постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 530т від 20.02.2020 та № 531т від 20.02.2020;

- протокол від 11.03.2020 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, разом із цифровим носієм інформації диском формату CD-R № 51/7667, який було так само оглянуто в судовому засіданні. Указані протокол та диск містять інформацію - розмови двох осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яка мали місце 25.02.2020 о 09:20 год., 25.02.2020 о 14:46 год., 25.02.2020 о 16:36 год., 26.02.2020 о 11:59 год., 26.02.2020 о 12:35 год., 04.03.2020 о 16:30 год. за допомогою засобів мобільного зв`язку. Згідно зі змістом розмов, особи є знайомими і, здебільшого, розмовляють щодо часу та місця зустрічей, зокрема зустрічі за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, як і підготовки та надання певних документів;

- протокол від 05.03.2020 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи, разом із цифровим носієм інформації диском формату DVD-R № 51/2847, який було так само оглянуто в судовому засіданні. Указані протокол та диск містять інформацію - розмову двох осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яка мала місце 04.03.2020 о 16:35 год., у приміщенні Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київській області за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а. Згідно зі змістом розмов, особи є знайомими, розмовляють на загальні теми. Між тим, під час розмови ОСОБА_11 каже, що це «залишок», а ОСОБА_8 каже ОСОБА_11 «дякую»;

- протокол від 26.02.2020 за результатами виконання постанови від 20.02.2020 № 530т про проведення контролю за вчиненням злочину, відповідно до якого ОСОБА_11 25.02.2020 отримав для передачі грошові кошти 3000 грн (указані в п. 2.2.19), а пізніше, під час зустрічі в приміщенні Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київській області за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, 25.02.2020 о 15:53 год. передав їх ОСОБА_8 , отримавши від останнього інформацію про дату видачі паспортів та здійснення остаточного розрахунку за надані послуги.

Між тим, окрім відомостей в протоколі, цифровий носій інформації не містить відомостей про фіксацію передачі грошей;

- протокол від 05.03.2020 за результатами виконання постанови від 20.02.2020 № 530т про проведення контролю за вчиненням злочину, разом із цифровим носієм інформації диском формату DVD-R № 51/2799, який було так само оглянуто в судовому засіданні. Відповідно до яких ОСОБА_11 04.03.2020 отримав для передачі грошові кошти в сумі 15 000 грн (указані в п. 2.2.20), а пізніше під час зустрічі в приміщенні Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київській області за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, 04.03.2020 о 16:39 год. передав (відповідно до відомостей в протоколі) їх ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_8 , отримавши грошові кошти, поклав їх під скатертину, яка лежить на столі, після чого ОСОБА_8 затримують співробітники правоохоронного органу. Також протокол містить інформацію про те, що до приміщення ДМС разом із ОСОБА_11 прибули дві жінки, які забрали свої паспорти та паспорти дітей, а ОСОБА_8 контролював видачу цих паспортів. Після отримання паспортів жінки залишають приміщення ДМС.

Між тим, окрім відомостей в протоколі, цифровий носій інформації не містить відомостей про фіксацію передачі грошей, покладання грошей під скатертину на столі, прибуття жінок як і отримання останніми паспортів;

- протокол від 26.02.2020 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо- відеоконтроль особи. Відповідно до яких ОСОБА_11 зустрівся 26.02.2020 о 14:48 год. в приміщенні Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у місті Києві та Київській області за адресою місто Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а, із ОСОБА_8 . Під час зустрічі відбувались розмови на загальні теми, але вбачається, що ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_11 із оформленням закордонних паспортів особам, які прибули разом із ОСОБА_11 . Між тим, під час розмови ОСОБА_11 каже ОСОБА_8 , що тут «трьошка», а ОСОБА_8 відповідає «добре»;

- протокол від 27.02.2020 за результатами проведення негласної (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль особи, разом із цифровим носієм інформації диском формату DVD-R № 51/2503, 51/2844, який було так само оглянуто в судовому засіданні. Відповідно до яких відбувалась зустріч 26.02.2020 о 12:42 год. та розмови на загальні теми між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зокрема щодо керівника ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 55 - 60, т. 3 а.п. 12, 16 - 18, 19- 20, 21 - 23, 24 - 33, 34 - 36, 38- 40, 41 - 43, 50, 53).

2.2.35. повідомлення про завершення досудового розслідування від 30.04.2020, протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Протокол містить зауваження, що не було надано для ознайомлення ухвали Київського апеляційного суду про дозвіл на проведення НСРД, а також не було надано можливості ознайомитися із картками «micro SD» № 51/2500, «micro SD» 51/2499, micro SD № 51/22503 (т. 2 а.п. 64, 65, 74 - 80).

2.2.36. довідка СБ України № 33 від 04.02.2020, що грошові кошти, які видані в рамках кримінального провадження № 0000059 у сумі 15 000 грн, належать ГУ СБ України у м. Києві та Київській області (т. 2 а.п. 81).

2.2.37. лист захиснику щодо ознайомлення із матеріалами досудового розслідування (т. 2 а.п. 84, 85).

2.2.38. квитанція № ФП 1/04 від 06.03.2020 щодо передачі на зберігання речового доказу - мобільного телефону «iPhone», моделі 8, imei НОМЕР_4 , флеш накопичувача синього кольору «Secure Token-337Y», № НОМЕР_3 в камеру зберігання речових доказів Печерського ГУ НП у м. Києві (т. 3 а.п. 3).

2.2.39. вимога на судимість щодо ОСОБА_8 , згідно з якою останній раніше до кримінальної віддільності не притягувався (т. 3 а.п. 4).

2.2.40. запит від 22.04.2020 щодо надання інформації про перебування ОСОБА_8 на обліку в лікаря нарколога, та відповідь лікаря нарколога, що вказана особа на обліку не перебуває (т. 3 а.п. 5, 6).

2.2.41. запит від 22.04.2020 щодо надання інформації про перебування ОСОБА_8 на обліку в лікаря психіатра, та відповідь лікаря психіатра на цьому ж аркуші, що вказана особа на обліку не перебуває (т. 3 а.п. 7).

2.2.42. довідка характеристика дільничного інспектора поліції, що ОСОБА_8 за місцем свого проживання АДРЕСА_4 , характеризується задовільно (т. 3 а.п. 8).

2.2.43. повідомлення в порядку ст. 253 КПК України ОСОБА_8 щодо здійснення відносно останнього негласних слідчих (розшукових) дій, а також захисникам останнього із квитанціями поштових відправлень (т. 3 а.п. 49 - 54).

2.3. Надані докази стороною захисту.

2.3.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 від дачі показань по суті пред`явленого обвинувачення відмовився в порядку ст. 63 Конституції України. Між тим, дав показання щодо порядку звернення до ДМС та оформлення закордонного паспорту громадянина України.

Зокрема, що уся діяльність ДМС врегульована Законом. Уповноваження особа відділу ДМС, яку визначено за посадою на прийом громадян та оформлення закордонних паспортів, має відповідний цифровий ключ, а також доступ до відповідної комп`ютерної та фото апаратури. А отже, це завжди певна кількість визначених осіб. Заявник має звернутися в ДМС в порядку черговості (живу чи електронну) до наведеного працівника на прийом. Під час прийому заявник надає оригінали документів, скануються відбитки пальців, надається інші дані, заповнюються анкети, друкуються, перевіряються. Усе це вноситься до електронного комплексу, та підписується виконавцем цифровим підписом. Після цього виконавець повідомляє одразу приблизну дату можливості отримати документи.

З пред`явленого йому обвинувачення не зрозуміло, хто був виконавцем і кому оформлялись документи, як і прізвищ цих осіб.

Уповноважений працівник також має перевірити правильність поданих документів, кількість та якість інформації, а замовник - сплатити одразу державне мито, що не можна зробити раніше, ніж буде розпочата процедура.

Електронний комплекс формує заяву-анкету, проставляє прізвище особи яка перевірила документи, що неможливо зробити вручну.

Після документи перевіряються завідувачем сектору оформлення документів, який також опрацьовує документи та надає дозвіл підпорядкованій особі, для того, аби особа вела документи на друк паспорта.

Особа, яка натиснула клавішу «відправити документи на друк», автоматично зберігається в системі, як прізвище виконавця, після чого керівник підрозділу або заступник затверджують таке рішення і також на заяві анкеті ставлять підпис і печатку, дату. Після цього документи вважаються сформованими, опрацьованим і готовими для видачі паспорту. Але, документи спрямовуються на друк на Головний обчислювальний центр, який передає відомості на поліграф Україна, де вже паспортні документи друкуються лише в одному місці в України, і електронний слід фіксується в електронній системі. Пакет документів який сформовано та зберігається в електронному вигляді

Головний обчислювальний центр перевіряє якість фотокартки, відомості, присвоює номер паспортного документи і направляє електронно-цифровий файл (фотократка, персональні відомості,) вже на поліграф України. Поліграф України отримавши файл друкує на карбонатній сторінці шляхом прожигу паспортний документ. Потім спеціальна служба доставки з поліграф комбінату України доставляє документи до підрозділу ДМС .

А отже, працівник підрозділу ніяким чином не може впливати на черговість або на строки видачі паспортів, а лише повідомляти про встановлені терміни та надавати дозвіл на друк і очікувати на оформлення документів. Все інше, лише прерогатива Головного обчислювального центру і поліграф України.

2.3.2. ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання ( справа № 757/10869/20-к від 06.03.2020 (т. 3 а.п. 55).

2.3.3. копія Положення про Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (т. 3 а.п. 56 -62).

2.3.4. копія положення про сектор документального забезпечення та архівної роботи Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (т. 3 а.п. 63 - 66).

2.3.5. наказ МВС України від 28.08.2013 № 825 Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України та відповідна Інструкція (т. 3 а.п. 67 -87).

2.3.6. адвокатський запит до Оболонського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області ДМС України, відповідь на адвокатський запит із додатками: копії протоколів про адміністративне правопорушення із додатками (т. 3 а.п. 88 - 104).

2.3.7. адвокатський запит до Оболонського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області ДМС України, відповідь на адвокатський запит із додатками: копія договору № 12330 від 13.10.2013, акт приймання передачі від. 21.10.2013 (т. 3 а.п. 105 - 116).

2.3.8. інформація щодо вартості оформлення паспортів громадян України для виїзду за кордон, роздрукована з офіційного сайту Державної міграційної служби та ДП «Документ» (т. 3 а.п. 119).

2.3.9. інформація з сайту Судова влада та копія вироку Шевченківського районного суду міста Києва 12.12.2013 у судовому провадженні № 2610/3153/2012 (т. 3 а.п. 121 - 135).

2.3.10. відповідь Печерського районного суду міста Києва на запит захисника ОСОБА_9 із відмовою надання інформації щодо рішення слідчого судді про розгляд клопотання проведення обшуку (т. 4 а.п. 32).

2.3.11. адвокатський запит та відповідь Оболонського відділу ЦМУ ДМС щодо наявності повноважень ОСОБА_8 за посадою в період часу з 25.02.2020 до 04.03.2020 на здійснення прийому документів для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, зокрема ОСОБА_8 не мав відповідних повноважень (т. 4. а.п. 40 - 41).

2.3.12. адвокатський запит та відповідь Оболонського відділу ЦМУ ДМС щодо Стандартної операційної процедури № 02.02. «Подання документів та формування заяви-анкети для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого) заміну паспорта громадянина України для виїзду за кордон із додатками (т. 4. а.п. 42 - 69).

2.4. Скарги на рішення, дії (бездіяльність) слідчого, прокурора, а також заперечення на рішення слідчих суддів в кримінальному провадженні № 0000059 - стороною захисту не подавались.

3. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій, показань обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

3.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

3.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення та захисту докази (2.2.1, 2.2.5., 2.2.19., 2.2.20., 2.2.21, 2.2.25., 2.2.26., 2.2.28., 2.2.34., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.4., 2.3.5., 2.3.6., 2.3.7., 2.3.8., 2.3.11., 2.3.12.), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення та стороною захисту (2.2.2, 2.2.3., 2.2.4., 2.2.6., 2.2.7., 2.2.9., 2.2.10., 2.2.11. - 2.2.18., 2.2.22. - 2.2.24., 2.2.27., 2.2.29. - 2.2.43., 2.3.2., 2.3.5., 2.3.10) не є доказами, а лише супровідними листами, процесуальними рішеннями, чи іншими рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують та відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Ураховуючи наявність певних заперечень сторони захисту щодо правильності їх складання, суд буде надавати оцінку щодо впливу таких рішень на допустимість доказів, щодо яких вона мають відношення.

3.5. Зокрема, сторона захисту вважає, що усі зібрані під час досудового розслідування докази є недопустимими з підстав порушення підслідності (предметної та територіальної), а також з підстав порушення певних процесуальних дій, які мали бути вчиненими слідчим та прокурором. А отже, ураховуючи наявність таких клопотань, суд має надати комплексну оцінку доказам в порядку ст. 94 КПК України.

3.6. Як зазначає сторона захисту, матеріали досудового розслідування не містили будь-яких відомостей про те, що мали місце якісь дії, які можуть давати підстави для проведення досудового розслідування СУ Печерського УП ГУНП в м. Києві. Зокрема, є матеріали, які вказували на зустріч свідка та підозрюваного на території Солом`янського (у кафе) та Оболонського (у приміщенні Оболонського ДМС) районів. З цих підстав, сторона захисту вважає, що після того, як органом досудового розслідування були встановлені такі обставини, прокурор в кримінальному проваджені мав вчинити дії, визначені частинами 4, 10 ст. 216, ст. 218 КПК України.

Суд погоджується зі стороною захисту, і в цілому це не оспорювалось стороною обвинувачення, що в кримінальному провадженні мали місце обставини, за яких слідчий мав повідомити прокурора, а прокурора вирішити питання територіальної підслідності. Бо саме положення вказаних статей передбачають певні дії як слідчого так і прокурора при вирішенні питання підслідності.

3.7. Між тим, досудове розслідування здійснювалось лише щодо однієї події, а не декількох. Крім того, слід узяти до уваги, що події в кримінальному провадженні розпочались в лютому 2020 року, коли діяла попередня редакція ст. 218 КПК України, згідно із якою, слідчий здійснює досудове розслідування до тих пір, доки прокурор не визначить іншу підслідність. При цьому, положення процесуального закону не передбачали на той час буд-яких строків, протягом яких прокурор мав визначити іншу підслідність, як і наслідків не вчинення прокурором таких дій.

3.8. Варто також зауважити, що процесуальний закон містить положення щодо визначення поняття допустимості доказів та підстав визнання доказів недопустимими. Зокрема, загальне положення (ст. 86 КПК) визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Позиція сторони захисту в цьому провадження ґрунтується саме на тому, що будь-який процесуальний недолік (порушення), указує на отримання доказу не в порядку, передбаченому законом - КПК України.

Між тим, інші положення процесуального закону - стаття 87 КПК, визначають, що лише істотні порушення, зокрема порушення прав людини, можуть бути підставою для визнання доказу недопустимим.

3.10. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав вважати, що здійснення досудового розслідування СУ Печерського УП ГУНП в м. Києві є порушенням, яке призводить до недопустимості доказів.

3.11. Так само суд не може погодитися із позицією сторони захисту щодо недопустимості доказів в кримінальному провадженні з підстав порушення предметної підслідності. Дійсно, відповідно до вимог ст.216 КПК України, досудове розслідування щодо працівників правоохоронного органу здійснюється слідчими ДБР.

При цьому кримінальний та процесуальний закони не містять розмежувань поняття працівника правоохоронного органу. Це вказує на те, що при визначення цього поняття слід виходити зі змісту функцій органу в якому працює такий працівник та в яких безпосередньо такий працівник виконує функції.

3.12. У цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 працював на момент інкримінованих подій на посаді завідувача сектору документального забезпечення та архівної роботи Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

3.13. Аналізуючи Положення про Державну міграційну службу України, затверджене Постановою КМУ №360 від 20.08.2014, суд не вбачає підстав вважати, що ДМС України є правоохоронним органом. Дійсно, п. 38 ч. 3 Положення містить посилання на те, що ДМС України виконує у межах повноважень, передбачених законом, правозастосовні і правоохоронні функції. Однак надання лише певних правоохоронних функцій цьому органу не дає підстав для наділення статусом ДМС - як правоохоронного органу в цілому.

Так само, аналізуючи повноваження ОСОБА_8 як працівника районного відділення ДМС, суд не вбачає підстав для віднесення цієї посади до посад із правоохоронними функціями. Суд звісно погоджується із тим, що на ОСОБА_8 покладались певні повноваження зі складання адміністративних протоколів. Однак, ця діяльність не є основою та не пов`язана із обставинами, щодо яких здійснювалось досудове розслідування та судовий розгляд.

3.14. Аналогічні за змістом висновки містяться в Постанові ВП Верховного Суду від 30.08.2023 у провадженні № 633/195/17, які також підлягають застосування судом як відповідні цьому провадженню.

3.15. А отже, суд не знайшов порушень предметної підслідності, на які посилалась сторона захисту, та були би підставою для визнання зібраних під час досудового розслідування доказів - недопустимими.

3.16. Як вже зазначено в пунктах 2.2.34, 3.2. одним з видів доказів в цьому кримінальному провадженні є матеріали негласних (слідчих) розшукових дій, які проводились в кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, і які сторона захисту також просить визнати недопустимими. Зокрема, дозвіл на проведення НСРД в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку, яке розпочалось як щодо тяжкого злочину, не відкриття певної часини матеріалів НСРД при наданні матеріалів досудового розслідування стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України, наявність порушень при складанні та оформленні протоколів за наслідком проведення НСРД.

3.17. Між тим, суд не вбачає підстав для визнання матеріалів НСРД недопустимими. Суд погоджується із тим, що є правова невизначеність із тим, що НСРД може проводитись лише в рамках кримінального провадження щодо тяжких та особливо тяжких злочинів, а з часом, правова кваліфікація може бути змінена, ураховуючи змагальність кримінального провадження, на іншу більш м`яку. Однак, оцінка впливу на допустимість матеріалів НСРД при зміні правової кваліфікації надавалась Верховним Судом в справі № 607/15414/17 від 01.04.2020, яким визначено, що питання допустимості таких доказів пов`язано із моментом підстав початку проведення НСРД, зокрема підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

3.18. Надані суду матеріали досудового розслідування (2.2.1. - 2.2.43) вказують, що в цьому кримінальному провадженні існували підстави для внесення відомостей до ЄРДР та надання апеляційним судом дозволу на проведення НСРД саме за тяжким злочином, а отже суд відкидає твердження сторони захисту про недопустимість НСРД з вказаних підстав.

3.19. Відсутні підстави для визнання недопустимими і матеріали НСРД з підстав не відкриття певної часини цих матеріалів при наданні стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України. Узагалі, суд вже навів в пункті 3.2. свою оцінку наданим матеріалам досудового розслідування, зокрема відношення певних матеріалів до категорії доказів та документів, які не є доказами - процесуальні рішення тощо. Звісно, зазначаючи в пункті 3.2 матеріали НСРД та вказуючи ці матеріали як докази, суд, передусім, намагався стисло викласти матеріал та міркування в судовому рішенні. А отже, деякі пункти містить не лише посилання на досліджені докази, а й процесуальні рішення, які були здійсненні під час досудового розслідування.

3.20. Як видно з наданих сторонами матеріалів, стороні захисту було відкрито в порядку ст. 290 КПК України ті матеріали, які є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, а не відкрито, з підстав проведення розсекречування матеріалів апеляційним судом - ухвал апеляційного суду щодо надання дозволу на проведення НСРД. Зокрема, саме після завершення досудового розслідування було спрямовано до апеляційного суду матеріали для їх розсекречення.

У даному випадку, аналізуючи положення ст. 290 КПК України, слід урахувати, що досудове розслідування завершується саме тоді, коли саме прокурор вважає, що зібрані докази є достатніми. А отже, після завершення досудового розслідування зібрання доказів вже не здійснюється, але це не перешкоджає опрацюванню вже зібраних доказів - спрямування відповідних матеріалів для розсекречування. Слід також зауважити, що відповідно до речення 2 ч. 2, ч. 5 с. 295-1 КК України, такі підстави для продовження строку досудового розслідування як розсекречення матеріалів НСРД - відсутні. Узагалі, підставою продовження слідчим суддею строків досудового розслідування не може бути навіть проведення призначеної експертизи, якщо за її наслідком не будуть отримані нові істотні докази.

3.21. Наведенні висновки вказують, що надання безпосередньо доказів для ознайомлення в поряду ст. 290 КПК України, із наданням пізніше під час судового провадження процесуальних джерел отримання цих доказів, з урахуванням передбаченої законом процедури порядку отримання дозволу на проведення НСДР та їх розсекречування - не може бути підставою для визнання доказів (матеріалів НСРД) недопустимими.

3.22. При цьому варто зауважити, що окремою підставою для визнання недопустимими доказами як то наявність певних, на думку захисту, порушень (процесуальних дефектів) при проведенні досудового розслідування (оформлення та складання процесуальних рішень) - не може мати місце, але кожне з таких порушень має бути оцінене при прийняті відповідного рішення щодо саме достовірності доказу, бо рівень повідомлених порушень може впливати лише на певне процесуальне рішення з точки зору достовірності, а не допустимості доказу в цілому.

3.23. У цьому провадженні сторона захисту неодноразово посилалась на вчинення органом досудового розслідування провокації щодо ОСОБА_8 , зокрема з цих підстав просила виправдати обвинуваченого.

Дійсно, вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) зобов`язують забезпечити обвинуваченому можливість доводити свою позицію відносно будь-якого аспекту, важливого в контексті заяви про провокацію, і отримати доступ до всіх важливих доказів, що перебувають у володінні сторони обвинувачення.

Таке право сторони захисту випливає з вимог статті 6 § 1 Конвенції, яка вимагає, що сторона обвинувачення має відкрити стороні захисту всі істотні докази на користь і проти обвинуваченого, які є в її розпорядженні, а також з положень статті 6 § 3 (b) Конвенції, яка гарантує заявнику «достатній час і можливості для підготовки захисту». Це право також гарантується статтями 22 КПК та 290 КПК, і яке, як встановлено судом було дотримано стороною обвинувачення.

3.24. Зокрема, відповідно до рекомендацій ЄСПЛ, із метою перевірки дотримання права на справедливий судовий розгляд, у випадку використання таємних агентів Суд насамперед перевіряє, чи влаштовувались пастки (те, що зазвичай називається «матеріальним критерієм провокації»), і якщо так, то чи міг заявник у національному суді скористатися цим для свого захисту («процесуальний критерій провокації»; пункти 37, 51 рішення у справі «Баннікова проти Росії» від 04 листопада 2010 року).

Суд визначає пастку як ситуацію, коли задіяні агенти - працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання, не обмежуються суто пасивними спостереженнями протиправної діяльності, а здійснюють на особу, за котрою стежать, певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке би вона в іншому випадку не вчинила, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне переслідування (п. 55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року).

Аби встановити, чи було розслідування «суто пасивним», суд вивчає мотиви, що виправдовували операцію проникнення, і поведінку державних органів, які її здійснювали. Зокрема, суд установлює, чи існували об`єктивні сумніви в тому, що заявника втягнули у злочинну діяльність або схилили скоїти кримінальне правопорушення.

Між тим, позиція, яку зайнято в цьому провадженні стороною захисту є суперечливою, оскільки посилаючись на провокацію зі сторони обвинувачення, сторона захисту в цілому не визнає факту отримання обвинуваченим будь-яких коштів від свідка ОСОБА_11 . Тобто фактично сторона захисту сама заперечує провокацію злочину. А отже, на думку суду, посилання сторони захисту на провокацію злочину є необґрунтованим, що в цілому узгоджується із практикою застосування ЄСПЛ положень ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Берлізев проти України» від 08.07.2021).

3.24. З цих підстав суд відкидає посилання сторони захисту на недопустимість доказів в цьому провадженні, зокрема і щодо показань свідка ОСОБА_11 (2.2.1.)

Також варто зауважити, що сторона захисту безпосередньо не посилалась на те, що показання свідка ОСОБА_11 є недостовірним доказом. Однак надані стороною захисту пояснення та докази на їх підтвердження вказують на позицію щодо цього доказу. А отже, суд, досліджуючи надані матеріали, перевіряючи їх окремо так і разом в сукупності з іншими наданими як сторонами захисту так і обвинувачення доказами, буде надана оцінка показанням свідка ОСОБА_11 зокрема з точки зору достовірності.

3.25. Недопустимим на думку сторони захисту є також протокол проведення обшуку від 04.03.2020 (2.2.25.), отримані під час проведення обшуку речі та документи, а також рішення суду (ухвали слідчого судді) за наслідком розгляду клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку від 30.03.2020 (2.2.24).

Підставою такої позиції є проведення обшуку без постановлення ухвали слідчим суддею в порушення вимог ст. 233 КПК України, і постановлення незаконної ухвали слідчим суддею за клопотанням слідчого про надання дозволу на проведення обшуку.

Між тим, положення ст. 233 КПК України передбачають право слідчого, дізнавача та прокурора до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. Однак, прокурор, слідчий та дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. При цьому слідчий суддя має розглянути таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, тобто в порядку надання дозволу на проведення обшуку. Під час такого розгляду слідчий суддя має перевірити підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Слід зауважити, що в цьому провадженні рішення слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (2.2.24) не є доказом, а лише процесуальним рішенням щодо дозволу на проведення певних слідчих дій, а отже цьому документи не може надаватись оцінка в порядку статті 94 КПК України як і визнаватись недопустимим доказом.

3.26. Порядок перевірки рішень слідчого судді, які не підлягають окремому оскарженню, визначено ч. 3 ст. 309 КПК України, а саме шляхом подання заперечень під час підготовчого провадження в суді. Як вже зазначено в пункті 2.4. рішення - заперечення щодо ухвал слідчих суддів в кримінальному провадженні 0000059 стороною захисту не подавались. А отже, підстави для перегляду вказаного судового рішення - у суду відсутні.

3.27. Крім того, як видно зі вказаної ухвали слідчого судді, останній погодився з підставами проникнення до іншого володіння, яке не є житлом, а отже надав відповідну, передбачену ч. 3 ст. 233 КПК України оцінку. Варто також урахувати, що враховуючи надані матеріали досудового розслідування, у слідчого не було підстав для отримання на перед, тобто до 04.03.2020, дозволу на проведення обшуку приміщення підрозділу ДМС, зокрема до моменту передачі грошових коштів, яке за своїм змістом є майном. Оскільки до 04.03.2020 майно не перебувало в приміщенні за адресою АДРЕСА_3 , то відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 235 КПК України, це було безумовною підставою для відмови в наданні дозволу на проведення обшуку слідчим суддею.

Слід зауважити, що частина 3 статті 233 КПК України не розкриває поняття майна. Однак варто врахувати положення ст. 170 КПК України, де відповідно до п. 1 ч. 2, зазначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. А отже, під рятуванням майна, на думку суду, також слід розуміти і збереження речових доказів. Отже, питання дозволу на проникнення без ухвали слідчого судді завжди стосується розсуд суду, що є його дискреційними повноваженнями.

З наведених підстав суд відмовляє стороні захисту в визнанні недопустимими доказами протокол обшуку та отримані на його підставі речові докази.

3.28. Не вбачає підстав також суд у визнанні недопустимим доказом протокол затримання з підстав зазначення слідчим іншої статті КК (386 замість 368 ), за підозрою якою затримано ОСОБА_8 . Оскільки судом не встановлено порушень, які в цьому випадку вплинули на можливість реалізувати надані ОСОБА_8 права, зокрема права на захист, який був забезпечений, як установлено в судовому засіданні, під час його затримання - роз`яснення прав та обов`язків підозрюваного та допуск захисника.

3.29. При доведеності винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.06.2018 в справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387). Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

3.30. Отже, надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та вказані в розділі 2.2 (показання свідка обвинувачення, документи, речові докази), як і вказані в розділі 2.3 (показання обвинуваченого, документи), доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що ОСОБА_8 будучи працівником Оболонського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, будучи обізнаним щодо порядку видачі біометричних паспортів для виїзду за кордон, достовірно знаючи, що біометричні паспорти для виїзду за кордон видаються підрозділом ДМС відповідно до чинного законодавства, у визначений законом строк, у порядку черговості та враховуючи поточне навантаження на підрозділи ДМС України. Між тим повідомив ОСОБА_11 про можливість пришвидшення видачі біометричних паспортів для виїзду за кордон за винагороду. При цьому, надані суду докази, які досліджені судом, беззаперечно вказують, що ОСОБА_8 не міг за своєю посадою чи в інший передбачений внутрішніми положеннями, або впливом спосіб, пришвидшити видачу біометричних паспортів для виїзду за кордон.

При цьому, досліджені докази доводять, що ОСОБА_8 не довів свого умислу до кінця, а саме не отримав та не міг розпорядитися майном - грошовими коштами у розмірі 18 000 грн, унаслідок припинення його дій працівниками правоохоронного органу.

До таких висновків суд дійшов за наслідком досліджених належних, допустимих та достовірних доказів, які в цілому є достатніми, аби вважати доведеним вказані судом дії обвинуваченого.

3.31. При наданні такої оцінки суд урахував, що одним з різновидів шахрайства є так зване службове шахрайство, якому притаманне використання саме службового стану. В основі такого шахрайства (обману) використовується неправдива інформація (дезінформація), до якої прибігає обвинувачений за допомогою свого службового стану, бо без застосування можливостей службового стану обман є недієвим і нездійсненним. Цей обман є різновидом обману, який через підвищену громадську небезпеку і специфічні ознаки був криміналізований в окрему форму злочинів проти власності.

3.32. Також варто урахувати, що необхідною і достатньою складовою підстав кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом злочину того факту, що предмет злочину є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявлюваного права на нього.

При цьому, указівка в ст. 190 КК України на вчинення шахрайства стосовно чужого майна, виходячи з органічного зв`язку між його об`єктивними ознаками, психічне ставлення до яких необхідно встановити за змістом цієї кримінально-правової норми, свідчить про те, що кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана, як правило, не з встановленням ознак конкретної особи, власності якої заподіяно шкоду, а з встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав для того і збільшення внаслідок цього власних майнових фондів (чи третьої особи).

Усвідомлення винуватим, кому саме належить чуже для нього майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, ввівши в оману (обманувши) власника предмета злочину чи іншу особу, у фактичному володінні якої перебуває предмет злочину, не є обов`язковим для встановлення ознак шахрайства, якщо не йдеться про врахування матеріального становища конкретного потерпілого за ч. 1 ст. 190 КК.

3.33. У цьому кримінальному провадженні поза розумним сумнівом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 працюючи в підрозділі ДМС, використовуючи свій службовий стан, мав доступ до інформації та порядку видачі паспортів, а також доступ до приміщень та знайомства із відповідними працівниками підрозділу ДМС, якими безпосередньо надаються від імені установи послуги з оформлення паспортів.

Ці обставини встановлені на підставі як матеріалів НСРД так і показань свідка, які як окремо так і в сукупності підтверджують неодноразові зустрічі обвинуваченого та свідка, обговорення питання видачі паспортів, підготовку до їх видачі, безпосередні дії обвинуваченого в приміщенні ДМС з підготовки документів та їх подачі в передбаченому законом порядку. Доведеними, на думку суду, є також обставини за яких обвинувачений отримав від свідка грошові кошти в розмірі 3000 грн, на що вказує не лише свідок, а й матеріали НСРД, як і подія із передачею 15 000 грн перед затриманням обвинуваченого за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 та Київській області - м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-а

3.34. При цьому, умисел на шахрайство (обман) підтверджується відсутністю можливості ОСОБА_8 , про що свідчать не лише досліджені внутрішні акти, а й положення закону, вплинути на пришвидшення видачі біометричних паспортів для виїзду за кордон. Про що ОСОБА_8 було достовірно відомо та повідомлено під час судового провадження.

3.35. Суд урахував, що захист посилався на відсутність як доказів матеріалів щодо видачі та отримання паспортів, не проведення допиту в якості свідків осіб, яким виготовлялись паспорти, та не залучення в якості потерпілого свідка ОСОБА_11 .

Між тим, об`єм висунутого обвинувачення, а також різновид кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_8 , не потребує дослідження в якості доказів показання вказаних свідків та відповідні матеріали щодо закордонних паспортів.

3.36. Суд зауважує, що надані стороною захисту докази (розділ 2.3.) не спростовують обставин, викладених в пред`явленому обвинуваченні, а навпаки - доповнюють обставини, які встановлені на підставі доказів, наданих стороною обвинувачення.

Зокрема надання доказів про інформацію, якою достовірно володів обвинувачений, що підрозділи ДМС оформлюють закордонні паспорти за загальною процедурою вартістю 1044 грн та швидкою - 1500 грн. Однак замість надання відповідних роз`яснень чи спрямування особи до відповідальної особи, використав цю інформацію задля досягнення свого умислу.

Звісно слід погодитись зі стороною захисту, що певні показання свідка та відомості, які вказані в процесуальних документах мають розбіжності, однак вони не є значними, та стосуються певних часових проміжків тощо. Однак такі розбіжності не можуть бути підставою визнання певного доказу недостовірним чи недопустимим самостійно, бо в цьому провадженні не спростовують встановлених обставин.

3.37. Ураховуючи наведене, на думку суду, було доведено, що ОСОБА_8 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, - а саме незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

3.38. Суд не вбачає порушень про зміну обвинувачення під час судового розгляду, на що посилалась сторона захисту, оскільки це право надано стороні обвинуваченого законом. При цьому, стороні захисту було надано час на ознайомлення зі зміненим обвинуваченням, а також запропоновано, за їх клопотання, дослідити вже неявні в провадежнні докази ураховуючи змінене обвинувачення. Однак сторона захисту відмовилась від цього права.

Указане свідчить, що сторона захисту не була обмежена чи позбавлена належних та ефективних способів захисту, що відповідно не порушує право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції).

3.39. Суд також урахував, що захисник ОСОБА_9 (пункт 2.1.3.) посилався на висновки, які зроблені Верховним Судом. Однак застосування певних висновків Верховного Суду в тій чи іншій справі можуть мати місце лише після здійснення аналізу обставин, які мали місце саме в тих справах, та співставленні їх з цим судовим провадженням (указані рішення мають бути релевантними). Але такого аналізу захисником не здійснено.

При цьому суд, оглянувши вказані висновки, не знайшов підстав уважати, що обставини встановлені у вказаних рішеннях відповідають обставинам цієї справи. А отже, наведені захисником рішення не є релевантною судовою практикою, тому і не підлягають застосуванню.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

4.1. У судовому засіданні не було встановлено будь-яких обставин, які підпадали би під визначення ст. 66 КК України, як і обставини, які відповідають вимогам ст.67 КК України.

4.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України. Його вид та суспільна небезпечність, що злочин хоча і стосується замаху на заволодіння майном, але пов`язаний із роботою на державній службі. При цьому, матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано лише внаслідок дій правоохоронних органів. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, працює, має міцні соціальні зв`язки.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1, 75, 76 КК України, судом не встановлено.

5.3. Ураховуючи наведені особистісні відомості щодо обвинуваченого суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_8 покарання у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків від суми заробітку.

5.4. Призначення ОСОБА_8 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, є необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

5.5. При призначенні такого покарання суд урахував, що інкриміновані події мали місце протягом лютого - березня 2020 року, а отже відповідно до ст. 5 КК України, покарання має бути призначено саме в редакції кримінального закону, який діяв на момент вчинення інкримінованих дій, - у редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 санкції ч. 1 ст. 190 Кримінального Кодексу, яким передбачався такий вид покарання як - виправні роботи строком до 2 років.

5.6. Між тим, суд урахував, що досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось за ч. 3 ст. 368 КК України, що є тяжким злочином, і вже під час судового провадження прокурором було змінено обвинувачення на ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, що є кримінальним проступком відповідно до ст. 12 К України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за яким, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, складає 3 роки.

Судом, на виконання вимог ч. 1 ст. 49 КК України роз`яснено обвинуваченому право заявити клопотання про закриття кримінального провадження зі вказаних підстав. Однак обвинувачений відмовився.

Указане свідчить, що суд має діяти в порядку, визначеному п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, а саме визнавши ОСОБА_8 винуватим, призначити останньому покарання та звільнити від його відбуття у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід в виді особистого зобов`язання, указаний запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законої сили.

6.2. Під час досудового розслідування було накладено арешт, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.03.2020 (судове провадження № 757/11349/20-к) на чотири купюри номіналом 100 гривень: У38341097, У38341099, У38341096, KH0527471, дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506, одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832, одна купюра номіналом 10 гривень Ц32814022, одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693, флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4», мобільний телефон марки «Iphone», моделі 8, imei: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_7 , двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050, AA2685866, MB0197067, Л33414255, СЖ0379312, MA8588456, ВИ8921575, XЗ0416773, XИ4518198, XA4512151, ЦА2313906, A4038746, XЄ5495122, XЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, XB2847208, И0571720, XЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, CЗ6905062, MA4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726, дві купюри номіналом 200 гривень: XЄ9245112, KB6023883, шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093. А отже, оскільки підстави для конфіскації вказаного майна відсутні, указаний арешт підлягає скасуванню.

6.3. Цивільний позов у кримінальному провадження за подавався. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

6.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України:

- чотири купюри номіналом 100 гривень: У38341097, У38341099, У38341096, KH0527471, дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506, одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832, одна купюра номіналом 10 гривень Ц32814022, одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , слід залишити в володінні останнього;

- флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4», мобільний телефон марки «Iphone», моделі 8, imei: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_7 , - які зберігаються в камері схову речових доказів Печерського УП ГУНП у м. Києві, слід повернути ОСОБА_8 ;

- двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050, AA2685866, MB0197067, Л33414255, СЖ0379312, MA8588456, ВИ8921575, XЗ0416773, XИ4518198, XA4512151, ЦА2313906, A4038746, XЄ5495122, XЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, XB2847208, И0571720, XЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, CЗ6905062, MA4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726, дві купюри номіналом 200 гривень: XЄ9245112, KB6023883, шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093, які знаходяться в сейфі № НОМЕР_8 у відділенні № 50 АБ «УКРГАЗБАНК» за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22, слід повернути ГУ СБ України у м. Києві та Київській області.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків від суми заробітку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_8 в вигляді особистого зобов`язання до набуття вироком законної сили - залишити без змін.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.03.2020 (судове провадження № 757/11349/20-к) на чотири купюри номіналом 100 гривень: У38341097, У38341099, У38341096, KH0527471, дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506, одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832, одна купюра номіналом 10 гривень Ц32814022, одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693, флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4», мобільний телефон марки «Iphone», моделі 8, imei: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора Vodafon НОМЕР_7 , двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050, AA2685866, MB0197067, Л33414255, СЖ0379312, MA8588456, ВИ8921575, XЗ0416773, XИ4518198, XA4512151, ЦА2313906, A4038746, XЄ5495122, XЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, XB2847208, И0571720, XЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, CЗ6905062, MA4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726, дві купюри номіналом 200 гривень: XЄ9245112, KB6023883; шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093.

Речові докази в кримінальному провадженні:

- чотири купюри номіналом 100 гривень: У38341097, У38341099, У38341096, KH0527471, дві купюри номіналом 200 гривень: УП5625659, ТЄ7833506, одна купюра номіналом 20 гривень СЕ8622832, одна купюра номіналом 10 гривень Ц32814022, одна купюра номіналом 5 гривень ПИ3580693, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити в володінні останнього;

- флеш накопичувач синього кольору з написом «Secure Token-337F4», мобільний телефон марки «Iphone», моделі 8, imei: НОМЕР_4 3 сім-картою оператора «Vodafon» НОМЕР_7 , які зберігаються в камері схову речових доказів Печерського УП ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_8 ;

- двадцять вісім купюр номіналом 500 гривень: ЗЗ4215050, AA2685866, MB0197067, Л33414255, СЖ0379312, MA8588456, ВИ8921575, XЗ0416773, XИ4518198, XA4512151, ЦА2313906, A4038746, XЄ5495122, XЗ7111896, ХИ8952961, ХД0696985, ВД0275478, XB2847208, И0571720, XЄ4754342, ЦБ4399613, ВД0850159, CЗ6905062, MA4116917, ВЖ0819994, СБ6984097, ВГ2555670, УЗ7711726; дві купюри номіналом 200 гривень: XЄ9245112, KB6023883, шість купюр номіналом 100 гривень: УЖ8128027, УЧ4416754, УМ3295799, УМ8859279, УН2438709, УИ5151093, які знаходяться у відділенні № 50 АБ «УКРГАЗБАНК» за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22, - повернути ГУ СБ України у м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1