УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 , представника власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000040, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

13.10.2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , представника власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000040, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2023 року.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначив, що за наслідками розгляду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та апеляційної скарги зазначеного прокурора було накладено арешт на майно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а саме: гараж (машиномісце в підземному паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 , гараж (машиномісце в підземному паркінгу) за адресою: АДРЕСА_2 , гараж НОМЕР_1 , нежиле приміщення № НОМЕР_2 (в літ. А), за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 ; АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_6 ; нежилі приміщення (групи приміщень НОМЕР_3) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, зі змісту клопотання вбачається, що 30 серпня 2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Києва було відмовлено у накладені арешту на вищевказане майно. Однак, 04.09.2023 року прокурором було подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення через невідповідність висновків суду фактичним обставинам. В подальшому арешт на майно було накладено, однак на думку ОСОБА_2 необґрунтовано з огляду на те, що матеріали кримінального провадження не містять підтвердження походження майна, а тому воно не може бути арештоване задля спеціальної конфіскації. Разом з тим, вказав, що фактично ОСОБА_9 не є учасником кримінального провадження, оскільки їй не була належним чином вручена підозра, відсутні документи, що підтверджують, що ОСОБА_9 дійсно проживає у с.Гора, що унеможливлює повідомлення їй про підозру шляхом кореспонденції. Прокурор, детектив не скористався можливості скористатись механізмом міжнародної правової допомоги. Окрім того, як вказує представник власника майна, в рамках кримінального провадження №0000040 жодній особі про підозру не повідомлено, що унеможливлює накладення арешту на майно з метою конфіскації майна підозрюваного, спеціальної конфіскації в порядку, передбаченого ч.4 ст.96-2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, представник власника майна ОСОБА_2 просив скасувати арешт майна.

Представник власника майна ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив задовольнити, зазначив, що арешт було накладено необґрунтовано, особі ще не повідомлено про підозру.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечував, вказав, що арешт накладався з метою спеціальної конфіскації, зазначив, що клопотання не підсудне Шевченківському районному суду м.Києва.

Заслухавши думку представника власника майна, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, судом встановлено, що за наслідками розгляду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та апеляційної скарги зазначеного прокурора було накладено арешт на майно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а саме: гараж (машиномісце в підземному паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 , гараж (машиномісце в підземному паркінгу) за адресою: АДРЕСА_2 , гараж НОМЕР_1 , нежиле приміщення № НОМЕР_2 (в літ. А), за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 ; АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_6 ; нежилі приміщення (групи приміщень НОМЕР_3) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені ОСОБА_2 доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

При цьому, виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Отже, виходячи із наведеного, клопотання учасника кримінального провадження щодо скасування арешту на майно згідно ст. 174 КПК України, підлягають розгляду слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Між тим, встановлено, що в провадженні Бюро економічної безпеки України перебували матеріали кримінального провадження №0000071 від 14.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.203-2, ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України.

У той же час за встановлено, що постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 14.09.2023 року визначено підслідність у вищевказаному провадженні за Територіальним управлінням Бюро економічної безпеки України у м.Києві.

Враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження №0000071 від 14.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.203-2, ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України, в рамках якого було арештовано вищевказане майно, на даний час здійснюється ТУ БЕБ України (м.Київ, вул. Німецька 1/32), тобто органом досудового розслідування, який не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а клопотання про застосування (скасування) заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді, яким є й арешт майна, подаються виключно до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , представника власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту на майно, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000040, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1