ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2277/23 Справа № 194/1414/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, який має двох малолітніх дітей 2011 року народження та 2018 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

-31.05.2023 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_8 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання слідчого СВ ВП№1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 листопада 2023 року з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене 4 ст. 185 КК України, внесені до ЄРДР 06.09.2023 року за №0000344.

15.09.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і ця підозра обгрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.09.2023 року; протоколом огляду місця події від 05.09.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 08.09.2023 року; протоколом огляду предмету від 08.09.2023 року; постановою про визнання в якості речового доказу від 13.09.2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 13.09.2023 року, ОСОБА_12 від 12.09.2023 року, ОСОБА_13 від 12.09.2023 року; протоколом огляду предмету від 13.09.2023 року; висновком судової-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/31219-TB від 11.09.2023 року.

Також слідчим суддею встановлені ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення проти власності.

Суд зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке у відповідності зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому під острахом отримання можливого покарання підозрюваний може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

Також підозрюваний раніше неодноразово судимий, має стійку кримінальну поведінку та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів проти власності, згідно пред`явленої підозри вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення в період іспитового строку, свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності.

Крім того, наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідка обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_8 , як особисто так і будь-яким іншим чином може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному правопорушенні, яких знає, з метою зміни чи викривлення показів на його користь.

Враховував суд і особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має двох малолітніх дітей 2011 р.н. та 2018 р.н., одружений, а також те, що останній не працює, а отже не має джерела доходу, за місцем проживання охарактеризований посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, дійшов висновку, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року скасувати, та постановити нову, якою відносно ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області необхідно скасувати, оскільки вона є необгрунтованою та незаконною, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене 4 ст. 185 КК України, внесені до ЄРДР 06.09.2023 року за №0000344.

15.09.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і ця підозра обгрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.09.2023 року; протоколом огляду місця події від 05.09.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 08.09.2023 року; протоколом огляду предмету від 08.09.2023 року; постановою про визнання в якості речового доказу від 13.09.2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 13.09.2023 року, ОСОБА_12 від 12.09.2023 року, ОСОБА_13 від 12.09.2023 року; протоколом огляду предмету від 13.09.2023 року; висновком судової-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/31219-TB від 11.09.2023 року.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Тож, наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, в їх взаємозв`язку та сукупності.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення проти власності об`єктивно існують з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного. Тож, для запобігання встановленим ризикам слідчий суддя дійшов цілком обгрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених прокурором у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Така позиція суду першої інстанції цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали належним чином врахував дані, характеризуючі підозрюваного, а саме те, що він одружений та має двох малолітніх дітей 2011 р.н. та 2018 р.н., втім, раніше неодноразово судимий, має стійку кримінальну поведінку та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів проти власності, згідно пред`явленої підозри вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення в період іспитового строку, не працює, а отже не має джерела доходу, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має. Разом з цим, апеляційний суд не вважає наведені обставини такими, що можуть вплинути на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Не може не погодитись колегія суддів і з обґрунтованим висновком слідчого судді щодо визначення ОСОБА_8 застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, позаяк саме такий розмір застави здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3