ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/316/24 Справа № 208/407/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця-помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 березня 2024 року.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 встановлено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 242 240,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_8 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 строком до 13 березня 2024 року, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Епізод 1.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 116 від 11 травня 2022 року ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, ОСОБА_8 проходячи військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в посаді стрільця-помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року діючи умисно, перебуваючи в районі м. Слов`янськ Донецької області, 19.06.2022 у денний час доби (більш точного місця, часу та дати під час досудового розслідування не встановлено) знайшов осколкову наступальну ручну гранату типу М67, після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу з метою їх подальшого використання.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що знайдений ОСОБА_8 предмет - осколкова наступальна ручна гранату типу М67 відносяться до бойових припасів, привласнив її та почав носити її безпосередньо при собі, чим скоїв незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, приблизно 24.09.2022 у денний час доби (більш точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 маючи при собі осколкову наступальну ручну гранату типу М67 приніс її за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав вищевказані бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

14.01.2024 приблизно о 21:00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , біля вікна залу кв. 3 , ОСОБА_8 , привів гранату марки «М-67 у бойовий стан, поклав, між віконною рамою та зовнішньою решіткою, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, носінні та зберіганні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

Епізод 2.

Також, ОСОБА_8 проходячи військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в посаді стрільця-помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, однак діючи умисно в порушення зазначених вимог чинного законодавства 14.01.2024 приблизно о 21:00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , біля вікна залу кв. 3, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на безпричинне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, привів у бойовий стан, поклав заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень гранату марки «М-67» (ручна американська граната), між віконною рамою та зовнішньою решіткою, після чого ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у хуліганстві, тобто у застосуванні іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК.

15.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК.

Постановою прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 кримінальні провадження, зареєстровані у ЄРДР за №0000066 від 15.01.2024 за ч.4 ст. 296 КК та № 0000067 від 15.01.2024 ч.1 ст.263 КК, об`єднані в одне кримінальне провадження №0000066 від 15.01.2024 за ч.4 ст. 296 та ч.1 ст. 263 КК.

15.01.2024 о 08:50 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК та 15.01.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю.

Вважає, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а слідчим суддею при обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу не в повному обсязі досліджено підстави для обрання запобіжного заходу та безпідставно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні підстави для переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки раніше він ніколи цього не робив, а знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення він не може, оскільки не має до таких доступу.

Крім того стверджує, що слідчим суддею не оцінено в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме: міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 в місці його постійного проживання, його репутацію, відсутність відомостей про недотримання умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів та відсутність відомостей про наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 менш суровий запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкції ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК, за якими йому повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, так і дані про особу підозрюваного, який не одружений, на утриманні осіб не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, постійно порушує обов`язки, в силу ст.89 КК раніше не судимий. Крім того, місцем вчинення кримінального правопорушення, є фактичне місце проживання потерпілого та свідків, а тому перебуваючи поза межами місця позбавлення волі підозрюваний може негативно впливати на психологічний та моральний стан потерпілого та свідків, безперешкодно спровокувати та викликати у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами його винуватості, очікуючи на можливу помсту з його боку, шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання до себе жалю, або будь-яким іншим чином.

Поміж іншого колегія суддів враховує отримані від прокурора під час апеляційного розгляду інформацію про те, що підозрюваний ОСОБА_8 наразі рахується за місцем несення військової служби, як особа, яка самовільно залишила розташування своєї військової частини та не повернулася до місця несення служби.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цих злочинах, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, який в силу ст.89 КК раніше не судимий, майновий та сімейний стан, який не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, має постійне місце реєстрації та проживання, та дійшов правильного висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених п.п.2,4 ч.1 ст.177 КПК, оскільки як вбачається із змісту поданого клопотання існування таких ризиків, як то знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим заявлено, та слідчим суддею встановлено не було.

Також слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.182 КПК, правильно визначив розмір застави, який відповідає обставинам кримінальних правопорушень, майновому та сімейному стану підозрюваного ОСОБА_8 , інших даних про його особу та встановлених судом ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та є достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 13 березня 2024 року та альтернативою внесення застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 березня 2024 року та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4