Справа № 135/896/23
Провадження № 1-кп/135/98/23
У Х В А Л А

іменем України

03.10.2023 року м.Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого cудді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 16.05.2023 року, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судове засідання не з`явився захисник - адвокат ОСОБА_5 , повідомив про неможливість явки у зв`язку з технічною несправністю транспортного засобу, яка виникла по дорозі.

З огляду на закінчення строку запобіжного заходу, судом на обговорення поставлене питання про необхідність залучення до участі у справі захисника для проведення окремої процесуальної дії, а саме вирішення клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив не залучати іншого захисника для розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, а розглянути його без участі захисника, свої інтереси буде представляти самостійно.

Прокурор просив продовжити розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу без участі захисника з огляду на позицію обвинуваченого.

Вислухавши думки обвинуваченого, прокурора, суд ухвалив розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити без участі захисника, оскільки кримінальні правопорушення, у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_4 не передбачає обов`язкової участі захисника, а обвинувачений просив не залучати іншого захисника для розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та розглянути клопотання без участі захисника.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене ним клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обгрунтовуючи наявнсітю обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ст.177 КПК України, та неможливістю іншими запобіжними заходами забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив розглянути питання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи тим, що в 2019 року отримав тяжку черепно-мозкову травму, переніс операцію і є інвалідом 3 групи, потребує постійного медикаментозного лікування, яке не може отримати в умовах ДУ «Вінницька УВП (№1)».

Вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, які згідно ст.12

КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та від семи до десяти років, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, має не зняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів в період іспитового строку звільнення від відбування покарання, не працює, не одружений, не має утриманців.

Вищевикладені обставини, а також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та покарання, яке йому загрожує, у своїй сукупності свідчать про суспільну небезпечність цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, високим є ризик уникнення обвинуваченого від правосуддя з метою уникнути можливого покарання, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає доводи обвинуваченого про можливість уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу сумнівними з огляду на конкретні обставини справи та особу обвинуваченого.

Враховуючи, що спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів обвинуваченим, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України,тяжкість покарання яке йому загрожує у разі визнання винним, віку, даних про його особу, соціальну характеристику, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, і розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, а також те, що для запобігання ризиків, які встановлені судом застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, суд вважає, що є підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 грудня 2023 року включно.

Суд вважає, що сукупна тривалість застосування обраного під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризик чого є реальним та дійсним.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд приходить до висновку, що розмір застави, визначеної ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2023 року слід залишити без змін.

Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, суд вбачає за необхідне зазначити, що в разі внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки: не відлучатися з населеного пункту, у якому він зареєстрований або проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати за викликами суду, утримуватися від

спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 01 грудня 2023 року включно.

Заставу, визначену ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2023 року залишити без змін у тому ж розмірі в сумі 134200 гривень.

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не відлучатися з населеного пункту, у якому він зареєстрований або проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати за кожним викликом суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 04.10.2023.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1