ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3098/23 Провадження № 1-кс/636/916/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000014, внесеному 25 січня 2023 року до ЄРДР, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Охрімовка Вовчанського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючою начальником відділу ЖКГ та ЦЗ Вовчанської міської ради Харківської області, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - рф) путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4

ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965

№ 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022, строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 24.02.2022 окуповано територію м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області повністю.

Також встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, в липні 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), діючи умисно, на шкоду інтересам держави Україна, на пропозицію окупаційних військ дала згоду виконуючому обов`язки голови так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» ОСОБА_7 на зайняття посади начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» та у подальшому, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях і здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, добровільно обійняла посаду начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора на території м. Вовчанська Чугуївського району Харківської області, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій.

Далі, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та протиправно, всупереч інтересам національної безпеки України, у взаємодії з окупаційними військами рф, будучи призначеною на посаду начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора, з липня 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) займалась виконанням обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу, а саме запропонувала ОСОБА_8 зайняти посаду заступника начальника управління житлово-комунального господарства - начальника відділу експлуатації об`єктів ЖКГ, моніторингу господарчої діяльності так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора; запропонувала ОСОБА_9 зайняти посаду спеціаліста відділу благоустрій та оперативного планування Управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора; безпосередньо готувала розпорядження про надання ОСОБА_10 та його сім`ї службового житлового приміщення з видачею ордера на вселення; згідно розпорядження голови так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора входила у склад оперативного штабу з підготовки об`єктів соціальної сфери та житлово-комунального господарства Вовчанського району до осінньо-зимового періоду 2022-2023 років; готувала план управління житлово-комунального господарства військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області на серпень 2022 року; реєструвала у журналі реєстрації розпоряджень з основною діяльністю Голови ВДА Вовчанського району Харківської області так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора розпорядження; розробляла положення про відділ та посадові інструкції спеціалістів відділу, готувала та затверджувала «Табель учета рабочего времени Управления ЖКХ Временно военно-гражданской администрации Волчанского района Харкіской области», організовувала діяльність Управління ЖКГ, надавала вказівки працівникам Управління ЖКГ, отримувала звіти про виконану роботу, отримувала заробітну платню у грошовій одиниці рф.

На зазначеній посаді ОСОБА_4 перебувала до моменту звільнення м. Вовчанська, тобто до 13.09.2022, після чого після звільнення м. Вовчанськ Збройними сила України була змушена припинити свою незаконну діяльність.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Охрімовка Вовчанського району Харківської області, громадянка України, з вищою освітою, працююча начальником відділу ЖКГ та ЦЗ Вовчанської міської ради Харківської області, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

03.10.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, (колабораційна діяльність), тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , оригіналами та копіями документів отриманих під час тимчасового доступу, які оглянуто та визнано речовими доказами.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, але беручи до уваги те, що за ч. 5 ст. 111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у окупаційній адміністрації держави-агресора, є вже достатньо серйозним обвинуваченням у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, отже існує ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованому її злочину, може вдатися до втечі. Крім того, підозрювана ОСОБА_4 після вчинення злочину та деокупації ЗСУ території м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області добровільно до правоохоронних органів не звернулась з метою подальшого переховування та ухилення від кримінальної відповідальності, з урахуванням воєнного стану в Україні та проведенням активних бойових дій на території Чугуївського району та нестабільним рівнем безпеки у Харківській області, підсумовуючи вище викладене, є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також враховуючи те, що ОСОБА_4 працювала в окупаційній адміністрації держави-агресора на керівній посаді, остання і на даний час може підтримувати з представниками держави-агресора зв`язки, а тому може звернутись до них по допомогу з метою переховування на території російської федерації.

По - друге, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, за яких підозрювана ОСОБА_4 фактично проживає в одному населеному пункті (м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області) разом з раніше допитаними свідками, а також має інформацію стосовно їх місця мешкання та постійного місцезнаходження, що дає можливість останній застосовувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування перераховані вище свідки були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

По-третє, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, так як бойові дії на території східних областей держави на теперішній час не завершені та військовослужбовці рф за кордони України не вийшли, є ймовірність того, що ОСОБА_4 може продовжувати свої незаконні дії, спрямовані на співпрацю з окупаційними військами.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, які вчинені під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи, що остання вчинила злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Оскільки підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також зважаючи на вчинене діяння, може переховуватись від органу досудового розслідування, а також може продовжувати свої незаконні дії, спрямовані на співпрацю з окупаційними військами, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор вважає, що є достатньо підстав та ризиків, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, те, що підозрюваний проживає безпосередньо за місцем вчинення злочину та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (достеменно не встановлено знаряддя вчинення злочину), оскільки ОСОБА_4 фактично мешкає в одному населеному пункті разом із іншими допитаними свідками, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь і може продовжити злочинну діяльність

Прокурор та слідчий вважають необхідним застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 та її захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Не оспорюючи факт наявності об`єктивної підозри, зазначали, що ризики , які перелічені слідчим відсутні, оскільки у підозрюваної було достатньо можливостей уникнути відповідальність та зкритися від органів досудового розслідування та суду. Між тим, ОСОБА_4 продовжує працювати після деокупації на тій же самій посаді та позитивно характеризується за місцем роботи.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до змісту якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання в даному випадку підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, зокрема, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, про що зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати підозрювану до переховування від органів досудового слідства та суду, перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на свідків, чи зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інший злочин, а також вік та стан здоров`я підозрюваної, тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України , розмір застави не визначається.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000014, внесеному 25 січня 2023 року до ЄРДР, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки с. Охрімовка Вовчанського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої начальником відділу ЖКГ та ЦЗ Вовчанської міської ради Харківської області, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 14.30 год. 06 грудня 2023року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1