Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/467/2023
У Х В А Л А

14 листопада 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000603 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Покровка Оренбурзького району Оренбурзької області Російської Федерації, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Обвинувачена у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась у встановленому законом порядку, її захисник надіслала до суду клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за сплиненням строків давності притягнення до такої відповідальності та закриття кримінального провадження.

У клопотанні зазначила, що просить про розгляд клопотання за її /захисника/ відсутності та за відсутності обвинуваченої.

2. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання не заперечував.

3. Потерпілий у судове засідання не з`явився; його представник надіслала до суду заяву, у якій зазначила, що вона та її довіритель проти задоволення клопотання заперечують.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_6 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В межах цього кримінального провадження 17 грудня 2021 року був складений та затверджений обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у якому викладалась версія державного обвинувачення про вчинення ним діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

3. За версією, що була сформульована публічним обвинуваченням, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.

30.07.2021 року приблизно о 14 год. 30 хв., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, потерпілий ОСОБА_7 перебував поруч з багатоквартирним будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив роботи з улаштування тротуарної плитки разом з найнятими робочими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У той же час у вказаному місці перебували мешканці вищевказаного будинку, а саме, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

У подальшому , у цей же час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник конфлікт, який в подальшому переріс у бійку. У вказаний момент у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізуючи який, ОСОБА_5 підійшла позаду ОСОБА_13 та зі словами погроз на адресу останнього схопила лівою рукою за футболку та правою рукою здавила праве плече ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 нігтями правої руки почала дряпати шию та спину потерпілого ОСОБА_7 .

Вищевказаними діями ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців правого плеча, садна правого плеча, шиї, спини, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

4. Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність тяжкості вчиненого нею діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

30 липня 2021 року та вчинила за вказаних в обвинувальному акті обставин кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Отже, початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку є 30 липня 2021 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд виходе з приписів статті 12 Кримінального Кодексу України та санкцій частини 1 статті 125 цього Кодексу.

Санкція частини 1 статті 125 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік.

Відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого стверджуване кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням стверджуваного кримінального правопорушення, суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання, менш суворе, ніж обмеження волі, строк давності становить два роки.

Таке доводить, що в цьому випадку строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності сплив 30 липня 2023 року.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

Матеріали справи поза розумним сумнівом свідчать, що під час здійснення цього кримінального провадження ОСОБА_5 не вчиняла дій, які могли бути кваліфікованими, як ухилення від слідства або суду.

Тривалість розгляд справи ж зумовлена іншими обставинами, зокрема - збройною агресією Російської Федерації та зумовленими нею складнощами в організації здійснення судочинства.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає, що з матеріалів справи вбачається, що після 30 липня 2021 року ОСОБА_5 не вчиняла злочинів.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали.

1. Відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (75)11 від 19 січня 1973 року «Про критерії, які регламентують розгляд, що проводиться у відсутність обвинуваченого» Розгляд може бути проведений у відсутності обвинуваченого за таких умов:

-своєчасного повідомлення особи про проведення розгляду і надання йому достатнього часу для підготовки захисту;

-наявності підтвердження про фактичне отримання такого повідомлення;

-проведення розгляду в загальному порядку і наданні захисту права втручатися в цей процес;

-забезпечення надання особі судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду, і обчислення термінів на оскарження з моменту вручення такого рішення;

-надання особі права на оскарження судового рішення;

-забезпечення права особи на повторне проведення розгляду в загальному порядку, якщо його відсутність була викликана наявністю поважних причин, про які він не міг повідомити уповноважені органи.

2. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Щодо розгляду справи за відсутності обвинуваченого

1. В цьому випадку обвинувачена була своєчасно повідомленою про час та місце розгляду клопотання.

2. В цьому випадку питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності було розглянуте у відкритому судовому засіданні у загальному порядку.

3. Обвинуваченій буде надано судове рішення по суті розглянутого питання, та вона буде мати можливість його оскаржити у встановленому порядку, зокрема - із використанням засобів зв`язку.

4. Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності було направлене стороною захисту, що підтверджує волевиявлення обвинуваченої на закриття цього кримінального провадження. Таке не дозволяє вважати, що у разі задоволення заявленого клопотання права обвинуваченої будуть порушеними.

У разі ж відмови у задоволенні клопотання розгляд справи буде продовжений у загальному порядку.

Отже, розгляд клопотання захисту не здатен призвести до порушення прав обвинуваченої.

Наведене у сукупності доводить, що в цьому випадку розгляд справи за відсутності обвинуваченої, хоча й прямо не передбачений діючим законодавством, тим не менш відповідає міжнародним стандартам справедливого судового розгляду та не призведе до порушення її прав.

Суд також відзначає, що в цьому випадку розгляд справи за її відсутності забезпечує інтереси ефективного судового провадження, а також - дотримання прав та охоронюваних законом інтересів учасників кримінального провадження.

Щодо суті заявленого клопотання.

1. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного злочину до моменту розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

2. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачена освічена, маючи захисника, є освіченою.

3. Заперечення ж потерпілого проти задоволення заявленого клопотання, як такі, що не ґрунтуються на законі, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Отже, клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити ту від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно неї - закрити.

Г. Щодо заявленого цивільного позову.

В межах цього кримінального провадження - 09 лютого 2022 року - потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої коштів.

Порядок дій суду щодо розгляду цього позову у разі закриття провадження у справі в зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачений, в зв`язку із чим суд на підставі частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України виходе з загальних засад кримінального провадження.

В зв`язку із цим суд враховує, що в цьому випадку позов був пред`явленим саме в межах кримінального провадження, яке, як доведено вище, підлягає закриттю.

З огляду на таке подальший розгляд цивільного позову, поданого в межах кримінального провадження, не видається за можливе та провадження за цим цивільним позовом також підлягає закриттю, адже цей позов є невід`ємною частиною кримінального провадження, яке ухвалою суду закривається.

За таке вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої злочином, в подальшому має відбуватись в межах цивільного судочинства на підставі поданої в порядку такого судочинства позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_15 =