Справа № 729/405/22
1-кп/729/15/24 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі колегії суддів: головуючої судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за № 0000385 від 20.04.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

На розгляді Бобровицького районного суду Чернігівської області, в провадженні колегії суддів перебуває кримінальне провадження № 0000385по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 15 , ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як ризики, які враховувалися йому при обранні запобіжного заходу на даний час не змінилися. На даний час виникла необхідність продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, оскільки 23 лютого 2024 закінчується строк запобіжного заходу, продовженого ухвалою суду від 25 грудня 2023 року, та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати з огляду на наступне.

Так обвинувачений ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому усвідомлюючи вид та розмір покарання у разі доведеності його вини, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, не встановлено. Тому, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання, переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. З огляду на вказане, з урахуванням, що характер та обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку діянь, у вчиненні яких він обвинувачується, ризик здійснення обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою переконання або змушення останніх надати покази, вигідні для себе, ОСОБА_5 є реальним, оскільки йому відомі місця проживання учасників справи;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, в тому числі і відносно потерпілого, так як вони є сусідами.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу просить прийняти до уваги обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання та ризик повторення протиправної поведінки. Звертає увагу на той факт , що в умовах воєнного стану вірогідність настання вищезазначених ризиків вкрай висока.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане до суду клопотання про продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав зазначених в ньому. Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання , просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, вважає, що зазначені в клопотанні прокурором ризики ніякими доказами не доведені, звертає увагу на той факт, що в судовому засіданні допитані всі свідки, тому ризик незаконного впливу на свідків взагалі відсутній . Просить суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за адресою за якою він зареєстрований, де він має свою частку у праві власності. Окрім того звертає увагу суду, що обвинувачений має хвору матір, яка потребує догляду, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За приписом частини 3 цієї статті до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у Рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Під час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у судових засіданнях було установлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 злочинів, а також те, що обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачуюєся ОСОБА_5 .

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що інкриміновані обвинуваченому злочини це посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які у своєму клопотанні наводить прокурор, окрім ризику щодо незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, який на даний час зменшився, оскільки всі свідки у кримінальному провадженні вже допитані, а вплив обвинуваченого на свідків, які можливо будуть допитуватися повторно, як вказала прокурор в судовому засіданні, є припущенням сторони обвинувачення, так як, на момент розгляду клопотання, сторони кримінального провадження клопотань про повторний допит свідків не заявляли.

Таким чином, альтернативний запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт , як того просить сторона захисту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, усунути ризики та закінчити розгляд кримінального провадження у розумні строки. У разі прийняття рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, існує значна ймовірність того, що обвинувачений порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Відтак, колегія суддів, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк, а в клопотанні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 про застосування до нього домашнього арешту відмовити, оскільки продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає вимогам закону і є співмірним тяжкості і характеру діянь, які йому інкримінуються. Більш м`який запобіжний захід для обвинуваченого ОСОБА_5 на глибоке переконання колегії суддів, не забезпечить належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Керуючись ст.ст. 3, 177, 178, 183, 331, 369-372, 376, 395 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000385 від 20.04.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів до 12 квітня 2024 року включно з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» .

Кримінальне провадження відкласти на 15 год 00 хв. 21 лютого 2024 року для розгляду клопотання про проведення повторного слідчого експеременту.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3