Справа № 461/565/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/96/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові, апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000063 від 12.01.2024 року стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10

встановила:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗ у СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 та обрано запобіжний захід підозрюваному у кримінальному №0000063 від 12.01.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 діб, тобто до 12.03.2024 включно.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначено заставу, достатню для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Строк дії ухвали становить до 12.03.2024 включно.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживанн я;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На дану ухвалу слідчого судді прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу; постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого старшого слідчого в ОВС ВРЗ у СТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 та обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням місця утримання ДУ «Львівська установа виконання покарань №19 терміном на 60 діб, без визначення розміру застави, оскільки в результаті злочину загинула людина.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що суд, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та наявність наступних ризиків, зокрема:

ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 матиме можливість впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, а також на ще не допитаних свідків.

Зокрема підозрюваний, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе схиляти свідків до зміни наданих слідству показань.

Зазначає, що це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб (одним із основних свідків є близька до нього особа) до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього, у кримінальному провадженні не встановлено ще на даний час усіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Крім цього зазначає, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України), свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку суду.

Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння, вважає, що слідчий суддя, керуючись ст. 183 КПК України, вправі був не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_7 . Рішення суду про визначення застави підозрюваному ОСОБА_7 не є належно мотивованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 12.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 12.01.2024 приблизно 20:00 год. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Peugeot 3008», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул.Лісова у с. Підмонастирок Дрогобицького району в напрямку смт.Підбуж, проїжджаючи ділянку вулиці поблизу будинку № 67 із заокругленням праворуч, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 1 п. п. 1.5, 2.3 б), д), 2.9.а); 12 п.п. 12.1, які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем, своїми діями створив небезпеку для руху, що загрожувало життю та здоров`ю громадян, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився із керуванням, в результаті чого, без причин технічного характеру, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який вів праворуч від себе велосипед. В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , пішохід ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у медичному закладі.

13.01.2024 о 00 годині 10 хвилин ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

13.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий покликався на те, що 13.01.2024 о 00 годині 10 хвилин ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. 13.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Слідчий зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, відтак може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тому в органу досудового розслідування є достатньо підстав стверджувати про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи частково вказане клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав підтвердженою обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, яка підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 12.01.2024 та додатками до нього; висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія № 15 від 12.01.2024; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_14 №9 від 13.01.2024; показаннями свідка ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає на території Східницької селищної ради Львівської області, де характеризується з позитивної сторони, громадського порядку не порушує, з повагою відноситься до людей, що підтверджується характеристикою, наданою старостою ОСОБА_16 .

Також те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце праці, а саме працює на посаді водія-електрозварника 2 СЦШР ДСНС України, де користується повагою та авторитетом у колег, є ініціативним та дисциплінованим працівником, у 2018 та 2022 роках приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території Донецької області, що підтверджується службовою характеристикою та копією посвідчення учасника бойових дій.

Оцінюючи в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Керуючись вказаними вимогами, а також положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя, дійшов висновку про можливість визначення відносно підозрюваного застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, законодавцем в ч. 2 ст. 194 КПК України передбачено підстави для відмови у застосуванні запобіжного заходу, які визначені ч.1 ст.194 КПК України та доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. На думку колегії суддів, вказані обставини слідчим та прокурором доведені в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Натомість, слідчий суддя, не врахувавши в повній мірі підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 цього Кодексу, прийняв рішення щодо визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, при цьому жодного обґрунтування та мотивів прийнятого слідчим суддею рішення оскаржувана ухвала не містить.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював. що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання сторони обвинувачення не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та наявність наступних ризиків, зокрема:

ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що санкція ч. З ст. 286-1 КК України передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін від 5 до 10 років.

Відповідно до ст. 75 КК України до вказаної категорії справ звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не може застосовуватися, а відтак з метою уникнення такого тяжкого покарання ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказані обставини можуть стимулювати підозрюваного до втечі.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

А тому тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_7 до втечі.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 матиме можливість впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, а також на ще не допитаних свідків.

Зокрема підозрюваний, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе схиляти свідків до зміни наданих слідству показань.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб (одним із основних свідків є близька до нього особа) до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього колегія суддів зазначає, що у кримінальному провадженні не встановлено ще на даний час усіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до положень частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законом передбачено вичерпний перелік статей КК України, за якими слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, в повній мірі не врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, 182 цього Кодексу.

Хоча незастосування застави є правом, а не обов`язком судді, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України та обставини, передбачені п.5 ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів вважає, що в даному випадку, обрання застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з наведеного та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , без визначення застави, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У зв`язку з чим, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави. Вказаний запобіжний захід буде в повній мірі відповідати меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також буде слугувати дотриманню вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням положень п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗ у СТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сторона, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді водія-електрозварника у 2 СЦШР ДСНС України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком до 60 діб, тобто до 12.03.2024 включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить до 12.03.2024 включно.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: