Справа № 277/1746/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 27.11.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Ємільчине Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, не працює, особа з інвалідністю 3 групи, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

в с т а н о в и в:

22.11.2023 року приблизно о 17 год. у житловому будинку по АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_5 . Під час суперечки ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , яка в той час перебувала в кімнаті зали вказаного будинку, штовхнув останню на ліжко та у присутності неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс ОСОБА_5 долонею лівої руки три удари в область правої щоки, схопив її за волосся та почав тягати, а також наніс останній два удари кулаком лівої руки в область живота та кулаком правої руки наніс ОСОБА_5 близько п`яти ударів в область лівого плеча, чим спричинив тілесні ушкодження у виді синця по задньо-зовнішній поверхні лівого плеча, який по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав часткового та показав, що дійсно 22.11.2023 року він під час суперечки наніс своїй співмешканці ОСОБА_5 один удар по руці, як наносив інші удари не пам`ятає.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що дійсно 22.11.2023 року ОСОБА_4 під час суперечки з нею наніс їй декілька ударів долонею та кулаком в обличчя, живіт та плече. Вказала, що вона пробачила ОСОБА_4 і на даний час вони проживають разом.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.11.2023 року ОСОБА_5 звернулась з заявою до поліції, в якій зазначила, що 22.11.2023 року ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 спричинив їй тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.11.2023 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: синець по задньо-зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, який міг утворитись не менш як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо при обставинах та в термін, вказаних обстежуваною при проведені експертизи, в постанові дізнавача сектору дізнання та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 28.11.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , остання розповіла та за допомогою статиста показала про обставини та механізм нанесення ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 28.11.2023 року за участю свідка ОСОБА_6 , остання розповіла та за допомогою статиста показала про обставини та механізм нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 28.11.2023 року за участю свідка ОСОБА_7 , останній розповів та за допомогою статиста показав про обставини та механізм нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З висновку судово-медичної експертизи від 29.11.2023 року слідує, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_5 враховуючи обставини справи, у відповідності до поставлених запитань, експерт прийшов до підсумків, що не виключена можливість, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися за обставин вказаних нею під час проведення слідчого експерименту від 28.11.2023 року та протоколі допиту її в якості потерпілої від 27.11.2023 року. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися за обставин вказаних при проведенні слідчого експерименту від 28.11.2023 року за участю свідка ОСОБА_6 . Не виключена можливість, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися за обставин вказаних при проведенні слідчого експерименту від 28.11.2023 року за участю свідка ОСОБА_7 .

Згідно показань неповнолітнього свідка ОСОБА_6 , остання повідомила, що дійсно 22.11.2023 року ОСОБА_4 під час суперечки з ОСОБА_5 наніс їй декілька ударів долонею та кулаком в обличчя, живіт та плече.

Аналізуючи докази за кримінальним провадженням, надані стороною обвинувачення, досліджені в судовому засіданні, суд визнає їх належними, оскільки вони прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України, і як наслідок вони можуть прийняті судом для обґрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановленою та доведеною, і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив кримінальний проступок, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах, встановлених в санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Враховуючи вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством по відношенню до потерпілої, суд дійшов висновку, що до останнього необхідно застосувати обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Витрати по залученню експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та відповідно до ст.125 КК України, ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1