Справа № 333/8727/23
Провадження № 1-кс/333/3028/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 від 25.09.2023 року про відмову у задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить суд:

- скасувати постанову слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 від 25.09.2023 року про відмову у задоволенні клопотання;

- зобов`язати слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 виконати наступні дії:

1. Виконати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2023 року в повному обсязі та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, за обставин викладених в заяві адвоката про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України;

2. Об`єднати кримінальне провадження № 0000061 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, в одне кримінальне провадження на підставі ст. 217 КПК України;

3. На виконання вимог ст. 55 КПК України винести постанову, якою визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілим у кримінальному провадженні та вручити останньому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки;

4. В порядку глави 15 КПК України звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до документів військової частини, а саме оригіналів особових справ, наказів командування щодо переміщення по службі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

5. В порядку глави 15 КПК України звернутись до слідчого судді з клопотанням про отримання доступу до інформації операторів мобільного зв`язку щодо встановлення місця знаходження телефону ОСОБА_4 в період з 02.03.2022 року по 24.04.2022 року з метою підтвердження знаходження в районах проведення бойових дій;

6. допитати в якості свідків військовослужбовців військової частини, які підтвердять факт перебування в період з 02.03.2022 року по 24.04.2022 року в районах проведення бойових дій у складі військової частини, а саме:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , телефон НОМЕР_2 .

В обґрунтування скарги зазначив, що 22.09.2023 року адвокатом надіслано клопотання в порядку ст. 220 КПК України з огляду на наступне.

Так, в провадженні першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі перебуває кримінальне провадження № 0000061, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.09.2023 року, за правової кваліфікації за ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказане кримінальне провадження зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді від 07.09.2023 року, якою було задоволено скаргу адвоката на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, зареєструвати кримінальне провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві адвоката.

Так, в заяві адвоката містились відомості про вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 426-1 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до довідки № 182 від 27.03.2022 року, виданої ОСОБА_4 командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 , станом на дату видачі сержант ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_3 , наказ про зарахування у списки військової частини № 40 від 05.03.2022 року.

Проте, під час звільнення ОСОБА_4 з військової служби командуванням ВЧ НОМЕР_3 не були здійснені належні йому виплати грошового забезпечення за період з 02.03.2022 року по 04.05.2022 року.

З урахуванням викладеного, з метою стягнення з військової частини НОМЕР_3 належного за час проходження військової служби грошового забезпечення, ОСОБА_4 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (справа № 280/5586/22).

Разом з тим, командування військової частини НОМЕР_3 у своєму відзиві на позовну заяву вказало, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 05.03.2022 року № 40 про зарахування у списки військової частини НОМЕР_3 та призначення на посади, відсутній громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до облікових документів позивач взагалі не перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 .

Тобто, командування військової частини у своєму відзиві на позовну заяву підтвердило вчинення командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_8 службового підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме довідки № 182 від 27.03.2022 року та наказу про зарахування у списки військової частини № 40 від 05.03.2022 року, відповідно до яких ОСОБА_4 зарахований до списків та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Таким чином, в діях службових осіб військової частини НОМЕР_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Крім того, у період з 02.03.2022 року по 04.05.2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на військовій службі у військовій чачтині НОМЕР_3 , приймав участь у виконанні бойових завдань при відсічі агресії російської федерації.

Про це, з-поміж іншого, свідчать відео та фото докази, наявні у ОСОБА_4 .

Проте, командування військової частини НОМЕР_3 у своєму відзиві на позовну заяву вказало, що у період з 05.03.2022 року по 20.04.2022 року позивач був волонтером військової частини та на добровільних засадах приймав участь у виконанні бойових завдань при відсічі агресії російської федерації, про що свідчить довідка від 03.06.2022 року № 326.

До матеріалів судової справи було долучено вказану вище довідку.

Так, 03.05.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про основи національного спротиву» щодо надання можливості територіальній обороні виконувати завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій».

Цим Законом внесені наступні зміні:

У частині другій статті 8 Закону України «Про основи національного спротиву»: після абзацу четвертого доповнити двома новими абзацами такого змісту:

«У разі введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану всі добровольчі формування територіальних громад переходять в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

На час дії воєнного стану за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України добровольчі формування територіальних громад повністю або частково можуть залучатися до виконання завдань територіальної оборони поза межами визначеної зони територіальної оборони, а також направлятися до районів ведення воєнних (бойових) дій».

Тобто, лише з 03.05.2022 року командування військової частини могло залучати ОСОБА_4 до виконання бойових завдань та направляти в райони ведення воєнних дій.

З викладеного вище слідує, що залучаючи ОСОБА_4 до виконання таких завдань в період з 02.03.2022 року по 24.04.2022 року, тобто до 03.05.2022 року, особи, які приймали рішення про це, а саме командування військової частини НОМЕР_3 , перевищили службові повноваження, тобто умисно вчинило дії, які явно виходять за межі наданих ним прав та повноважень.

Таким чином, в діях службових осіб військової частини НОМЕР_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.

Проте, першим СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР внесені відомості лише щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Вимоги ухвали слідчого судді щодо реєстрації кримінального провадження за фактами, викладеними в заяві адвоката, а саме за фактом вчинення в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, проігноровано.

У судове засідання скаржник та адвокат ОСОБА_3 не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, доводи скарги підтримали і просили її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений судом своєчасно та належним чином. Слідчим надіслано лист, з якого вбачається, що останній просить керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури в сфері Оборони Східного регіону визначити підсудність кримінального провадження № 0000061.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Під процесуальним керівництвом прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000061, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.09.2023 року, за правової кваліфікації за ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказане кримінальне провадження зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді від 07.09.2023 року, якою було задоволено скаргу адвоката на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, зареєструвати кримінальне провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві адвоката.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР внесені відомості лише щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Вимоги ухвали слідчого судді щодо реєстрації кримінального провадження за фактами, викладеними в заяві адвоката, а саме за фактом вчинення в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, проігноровано.

Постанова слідчого ДБР про відмову у задоволенні клопотання адвоката про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 5 ст. 426-1 КК України та вчинення інших слідчих дій, ґрунтується лише на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000061 від 15.09.2023 року, яке було розпочате на виконання ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2023 року, винесеної за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , проводиться за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно зі ст. 216 КПК України, підслідність за ч. 1 ст. 366 КК України здійснюють органи Національної поліції, відтак, слідчий ДБР не має повноважень здійснювати досудове розслідування за вказаним складом злочину. Натомість саме слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), зокрема, і за ст. 426-1 КК України.

Отже, в порушення вищевказаних вимог ухвали слідчого судді Комунарського районного суду від 07.09.2023 року у справі № 333/7379/23, слідчий ДБР фактично самоусунувся від досудового розслідування, що підтверджується і позицією останнього в клопотанні про визначення підслідності у рамках вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Як вбачається з тексту ухвали слідчого судді Комунарського районного суду від 07.09.2023 року у справі № 333/7379/23, 15.08.2023 року адвокат ОСОБА_3 подав до ТУ ДБР у м. Мелітополь заяву про обставини, що можуть свідчити про вчинення службовими особами військової частини НОМЕР_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 426-1 КК України. Вказаною ухвалою скаргу адвоката задоволено та зобов`язано посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь, внести відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах скаржника - ОСОБА_4 від 15.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Питання щодо наявності або відсутності в діях службових осіб військової частини НОМЕР_3 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 426-1 КК України, повинно вирішуватись на стадії досудового розслідування, і у разі встановлення або не підтвердження даного факту, повинно бути оформлено належним процесуальним документом, відповідно до ст. 284 КПК України.

З аналізу самої заяви, без проведення слідчих дій, неможливо встановити відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

А тому твердження слідчого про те, що ним не буде виконуватись ухвала слідчого судді, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката, в якій було вказано про вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і за ч. 5 ст. 426-1 КК України, є хибним та необґрунтованим.

З огляду на зазначене вище, скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Слідчий суддя погоджується із доводами скаржника щодо необґрунтованості відмови у задоволенні клопотання в іншій частині, з огляду на таке.

Оскільки ОСОБА_4 завдано моральної та майнової шкоди, а саме через службове підроблення та не включення до списків військової частини він не отримав належне йому грошове забезпечення за час несення служби та після звільнення з неї, а отже останній являється потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до норм ст. 55 КПК України, слідчий мав задовольнити клопотання в цій частині.

З огляду на те, що для проведення повного та всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КПК України, необхідно встановити чи було внесення до документів неправдивих відомостей, тобто включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа (постанова Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 742/318/18), необхідно встановити:

- чи перебував ОСОБА_4 в місцях проведення бойових дій в складі військової частини;

- чи видавався насправді наказ про включення до списків військової частини;

- ким підписувались можливо підроблені документи,

а для цього необхідно провести комплекс слідчих, процесуальних дій в порядку передбаченому КПК України, а саме:

- допитати військовослужбовців, які проходили разом із ОСОБА_4 військову службу;

- вилучити особову справу ОСОБА_4 на інші накази, розпорядження та інші службові документи які стосуються проходження останнім служби;

- встановити місця знаходження телефону ОСОБА_4 в період з 02.03.2022 року по 24.04.2022 року з метою підтвердження знаходження в районах проведення бойових дій,

слідчий мав належним чином вмотивувати відмову у задоволенні клопотання в цій частині чого в своїй постанові не зробив.

Крім того, слідчий у постанові про відмову у задоволені клопотання посилається на ст. 93 КПК України та вказує що потерпілий наділений правом самостійно збирати докази у провадженні, при цьому відмовляючи у визнанні потерпілим.

У силу п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України відмова у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій може бути оскаржена особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, до слідчого судді.

Постановою від 25.09.2023 року слідчий ДБР ОСОБА_5 відмовив у задоволенні клопотання захисника і в іншій частині, що стосується проведення вказаних вище слідчих дій, які слідчий ДБР у випадку внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-5 КК України, зобов`язаний проводити.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні з-поміж іншого підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого та інші обставини.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів поряд з іншими є показання.

Доказуванням згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України є збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У силу ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні встановлений ст. 93 КПК України, яка передбачає, що сторона захисту здійснює збирання доказів, у тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих дій, безпосереднє проведеннях таких слідчих дій покладається на слідчого. При цьому також встановлено, що відмова слідчого може бути оскаржена до слідчого судді.

Сукупність наведеного приводить до висновку, що проведення слідчих дій, у яких зацікавлена сторона захисту, можливе виключно через слідчого.

З метою забезпечення рівності сторін та збалансованості їх прав, для перешкоджання зловживанню правами та процесуальними повноваженнями, на слідчого суддю покладений обов`язок перевірки дотримання вимог закону під час реалізації сторонами їх процесуальних можливостей.

Необґрунтована відмова слідчого у проведенні певних слідчих дій за клопотанням захисника та/або підозрюваного суттєво звужує можливість ефективного захисту, а у деяких випадках взагалі його виключає.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 від 22.09.2023 року.

Так, слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, зазначив у постанові, що орган досудового розслідування не вважає за доцільне на даній стадії досудового розслідування проводити слідчі дії, зазначені в клопотанні. Натомість слідчий не вказав, які слідчі дії наразі проводяться в рамках досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, слідчий своє рішення належним чином не обґрунтував, не навів зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви його прийняття, які могли би вважатися належними та достатніми з точки зору стороннього та незалежного спостерігача. Фактично мотивом відмови у задоволенні клопотання є виключно:

- незгода слідчого з проханням здійснити ініційовані стороною захисту слідчі дії;

- ігнорування уповноваженою посадовою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь, вимог ухвали слідчого судді Комунарського районного суду від 07.09.2023 року у справі № 333/7379/23 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 426-5 КК України.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що на порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого є невмотивованою, відмова у задоволенні клопотання сторони захисту не ґрунтується на законі, тому рішення слідчого підлягає скасуванню.

Такий висновок має наслідком задоволення скарги і в цій частині та скасування постанови від 25.09.2023 року.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання слідчого об`єднати кримінальне провадження № 0000061 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, в одне кримінальне провадження на підставі ст. 217 КПК України, вчинення інших слідчих дій, зазначених в клопотанні та скарзі, слідчий суддя дійшов висновку, що рішення за результатами розгляду клопотання у цьому конкретному випадку має прийняти слідчий, який з огляду на власну процесуальну самостійність, наявність відповідних повноважень та достатніх відомостей, зобов`язаний прийняти обґрунтоване та мотивоване рішення, яке може бути предметом подальшого судового контролю слідчого судді.

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 240, 303, 304, 306, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління державного бюро розслідування, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 від 25.09.2023 року про відмову у задоволенні клопотання скасувати.

Зобов`язати слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління державного бюро розслідування, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 :

- виконати ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2023 року в повному обсязі та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, за обставин викладених в заяві адвоката про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України;

- повторно розглянути клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 від 22.09.2023 року із врахуванням висновків, викладених слідчим суддею у цій ухвалі.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1