В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001471 від 20.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.03.2010 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ст. 75,76, п. п 2,3,4 ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 16.11.2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання у вигляді 2 років 1 місяця за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 24.03.2010 року, та до відбуття призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 04.02.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ст.75КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 27.09.2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч. 1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 06.11.2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 27.06.2022 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сергіївка, Юр?ївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_4 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця міста Бахмут, Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 20.08.2023 року, приблизно о 04.15 годині, (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), в період запровадженого в України воєнного стану, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , проходили повз стоянки для автомобілів у дворі будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 звернув увагу на автомобіль марки «ЗАЗ 110307» з державним номером « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_8 , та припустив, що у автомобілі може знаходитись майно, яке представляє матеріальну цінність. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, шляхом незаконного проникнення до вказаного автомобілю. Надалі, ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_4 викрасти майно, яке перебуває в автомобілі, та на пропозицію останні відповіли згодою.

В той же день, 20.08.2023 року, приблизно о 04.20 год., (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, керуючись єдиним спільним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у автомобіль, в умовах воєнного стану, перебуваючи на стоянці для автомобілів, що розташована у дворі будинку АДРЕСА_1 , де заздалегідь розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 залишились біля автомобіля та спостерігали, щоб довкола не було сторонніх осіб, а ОСОБА_3 , згідно своєї ролі, скориставшись тим, що в цей час за ними ніхто не спостерігає і вони діють ніким не поміченими, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з єдиним умислом, ліктем правої руки розбив скло задньої лівої пасажирської двері, та через вікно незаконно проник до салону автомобіля марки «ЗАЗ 110307» з державним номером « НОМЕР_2 ».

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна, та будь-яких інших осіб, тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони діють ніким не поміченими, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану з багажнику автомобілю, який він відчинив з внутрішньої сторони автомобіля викрав: болгарку марки «Протон МШУ0125/1030» вартістю 850,00 грн.; вогнегасник порошковий ВП - 1 (3) ТУ У 29.2-1:2010 червоного кольору вартістю 195,30 грн.; аварійний знак зупинки вартістю 75,60 грн.; медичну аптечку виробника «Фармадальянс» вартістю 243,00 грн.; домкрат механічний ромб Д680 для автомобіля марки «ЗАЗ 1103» вартістю 350,00 грн.; автомобільний компресор марки «Ураган» вартістю 822,50 грн.; шуруповерт марки «Vorskla» вартістю 812, 00 грн.; акумулятор для шуруповерта марки «Vorskla» вартістю 558,60 грн.; запасне колесо від автомобіля марки «ЗАЗ 110307» вартістю 710,50 грн.; комплект гайкових ключів вартістю 910,00 грн.; плоскогубці вартістю 108,50 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинили останньому матеріального збитку на загальну суму 5 636,00 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зникли, та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_3 , 02 жовтня 2023 року, приблизно о 11 годині 40 хвилин, (більше точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), проходячи у дворі будинку АДРЕСА_6 , звернув увагу на скутер марки «PUMA» моделі QJ50QT-2, синього кольору, об?єм двигуна НОМЕР_3 , 2007 року випуску, який був розташований напроти останнього під?їзду, обіпертий на ніжку, та в цей час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом - скутером марки «PUMA» моделі QJS0QT- 2, синього кольору.

Надалі, ОСОБА_3 , 02.10.2023 року, приблизно о 11 годині 45 хвилин, підійшов до скутеру, що розташований напроти останнього під`їзду будинку N? 63 по вул. Центральній м. Павлограда, Дніпропетровської області та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом - скутером марки «PUMA» моделі QJ50QT-2, синього кольору, та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає і його дії є ніким не поміченими, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з єдиним умислом, взяв скутер за кермо, зробив різкий рух з метою його розблокування почав відкачувати скутер з місця, та таким чином таємно, повторно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав - незаконно заволодів транспортним засобом - скутером марки «PUMA» моделі QJS0QT-2, синього кольору; об?єм двигуна 49 см3, 2007 року випуску, вартістю 7 666,66 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальний збиток на суму 7 666,66 грн. З місця скоєння злочину ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно 20.08.2023 року, приблизно о 04 годині, він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проходили повз стоянки для автомобілів у дворі будинку N? 1 вул. Підгірній, м. Павлограда, Дніпропетровської області, де він звернув увагу на автомобіль марки «ЗАЗ», та запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_4 викрасти майно, яке перебуває в автомобілі, та на його пропозицію останні відповіли згодою. З багажнику автомобілю, який він відчинив, з внутрішньої сторони він викрав болгарку, вогнегасник, та інше майно, яке зазначено в обвинувальному акті. З найменуванням, кількістю та вартістю викраденого ними майна, він повністю згоден. Після чого, він з місця скоєння кримінального правопорушення разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зникли, та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 02 жовтня 2023 року, приблизно о 11 годині, він проходив мимо будинку АДРЕСА_6 , де звернув увагу на скутер синього кольору, який відкотив, та розпорядився ним на власний розсуд. У скоєному він кається, шкоду потерпілим не відшкодував. Причиною скоєння злочинів вважає своє скруте матеріальне становище.

Обвинувачені ОСОБА_4 , та ОСОБА_11 , кожен окремо, в судовому засіданні підтвердили покази обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду викрадення майна з автомобіля марки «ЗАЗ 110307» з державним номером « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_8 . З найменуванням, кількістю та вартістю викраденого ними майна, вони повністю згодні. У скоєному обвинувачені, кожен окремо, каються, шкоду потерпілим не відшкодували. Причиною скоєння злочину вважають своє скрутне матеріальне становище.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що він винен у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 винен у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України.

Допитавши обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_11 , кожного окремо, суд вважає, що вони, кожен окремо, винні у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Їх дії, кожного окремо, кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, обвинувачених, кожного окремо, є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, кожного окремо, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, неодружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілим не відшкодовано.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий , неодружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілому не відшкодовано.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий, неодружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілому не відшкодовано.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.4 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України за їх сукупністю, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі.

Підстави для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 75, 76 КК України - відсутні.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, оскільки виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , кожному окремо, покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_11 , кожного окремо, ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, те що раніше останні не притягались до кримінальної відповідальності, відношення останніх до того, що сталося, а саме визнання своєї вини, щире каяття в тім що сталося, суд вважає, що їх виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого вони не скоять нового злочину, та виконають покладені на них обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_11 , кожного окремо, та попередження вчинення ними кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинувачених, кожного окремо, на користь держави.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, та ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

зач.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5(п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу його затримання, а саме з 24.11.2023 року .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: запасне колесо від автомобіля на якому маються надписи «155/70 R 13», «ВС-11 Steel Radial» по середині на колесі надпис «Kpk 3 UA 0506 4 | ?13 H2 30 355 035 МГ/4х ; вогнегасник червоного кольору на якому мається наліпка, на якій зазначено «Вогнегасник помаранчевий ВП-1(3), ТУ У29.2-1:20104; коробку синього кольору на якій мається надпис білого кольору «Аптечка медична»; чохол помаранчевого кольору в якому знаходиться знак аварійної зупинки; дві автомобільні колонки чорного кольору на першій мається надпис СТ-5085, 3321-0075-о SJ #2ABC, на другій мається надпис СТ-5085,3321-0075-0 SJ#2,> ; портфель чорного кольору з помаранчевими вставками на якому мається надпис «Pr Nono» в середині якого знаходяться інструменти ; кейс коричневого кольору в середині якого мається чохол чорного кольору з надписом Аптечка Універсальна ; чохол чорного кольору; резиновий чохол з інструментами, які передано на зберігання до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироку законної силу повернути ОСОБА_8 за належністю , знявши арешт ; ключ від замку запалювання автомобіля марки «ЗАЗ 110307» з державним номером « НОМЕР_2 », який опечатано під біркою № NPP-0083834, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 4296 ( чотири тисячі двісті дев`яносто шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1428 (одна тисяча чотириста двадцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1428 (одна тисяча чотириста двадцять вісім ) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1