Справа №: 343/2414/23
Провадження №: 1-кп/0343/131/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано Франківської області об`єднане кримінальне провадження №1-кп/0343/131/23, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000116 від 20.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Долина, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого енергетиком в ТОВ "Уніплит", раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального проступку, форми вини і мотивів кримінального проступку:

ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальний проступок вчинений за таких обставин.

19 серпня 2023 року близько 20.00 год обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті триваючих особистих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 та дружиною ОСОБА_5 , в ході якого, у нього виник протиправний умисел на спричинення їм тілесних ушкоджень.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, наніс потерпілій ОСОБА_6 , яка є його дочкою, один удар правою рукою в область скроні з лівого боку голови та множинні удари обома руками в область голови, грудей та лівої ноги, у результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обличчя, лівої грудної залози, лівого стегна, які відповідно до висновку судово медичного експерта від 14.09.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В ході спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , її мати потерпіла ОСОБА_5 намагалась припинити протиправні дії обвинуваченого, розбороняючи їх, і в той час, останній умисно наніс їй ряд ударів руками в ділянки обличчя, які відповідно до висновку судово медичного експерта від 14.09.2023 також відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження:

у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Пояснив, що у вчиненому щиро кається, розуміє, що вчиняв неправильно, пообіцяв більше такого не робити. Просить суворо його не карати.

ІІІ. Визначений обсяг доказів, які підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження:

враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення даної статті, а саме про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів і про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав дослідження доказів відносно фактичних обставин справи недоцільним та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

ІV. Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальний проступок, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

беручи до уваги вищевказане, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

обставинами, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є визнання вини та щире каяття.

Обставиною, яка згідно із ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального проступку щодо дочки та подружжя з якою він перебуває у сімейних відносинах.

VІ. Мотиви призначення покарання:

призначаючи покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особа винного, наявність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах КНП «Долинської Багатопрофільної лікарні» не знаходиться та за допомогою в такі не звертався, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було "свавільним". У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Суд також враховує, що однією із форм правосуддя є відновне правосуддя, основною метою якого є створення умов для примирення потерпілих і правопорушників та усунення наслідків, спричинених кримінальним правопорушенням.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, яка просила призначити покарання у виді штрафу, обвинуваченого, який погодився з думкою прокурора, потерпілих, які просила обвинуваченого суворо не карати, також суд враховує наявність обставини, яка обтяжує покарання, дані про його особу, обставини вчинення кримінального проступку та його ставлення до цього, і вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального проступку обвинуваченим, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

VІІ. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався, обвинувачений виконував обов`язок щодо явки до суду, а тому суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна. Процесуальних витрат не понесено. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 та ОСОБА_6 медичні амбулаторні картки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано - Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано - Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1