Справа №:755/9674/23
Провадження №: 1-кс/755/3946/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2023 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000061 та додані до нього матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2023 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000061,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190, ч.2 ст.364 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000061 від 14.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190, ч.2 ст.364 КК України, проведення досудового розслідування у якому заступником Генерального прокурора доручено Дніпровському УП ГУ НП у м.Києві.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2020 року на 65 позачерговій сесії Васильківської міської ради VII скликання за 2020 рік прийняте рішення №01-65п/ч-VII «Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Київської обласної державної адміністрації, депутата Верховної Ради України ОСОБА_4 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району». Інших рішень, цього дня, згідно інформації Васильківської міської ради Київської області №351/01-23 від 07.06.2023 року не приймалось.

Разом з тим, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що державним реєстратором приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 , 31.01.2022 року прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 63144620, про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:002:0056, площею 0,0077 га, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120.

Підставою для прийняття ОСОБА_5 рішення про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на вказану вище земельну ділянку стало рішення Шістдесят п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 09.06.2020 року №02.151-65п/ч-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва індивідуальних гаражів ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 ».

Цим рішенням, ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 та безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :14:002:0056, площею 0,0077 га, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів.

Проте, цього дня, 09.06.2020 року, Васильківською міською радою прийняте лише одне рішення «Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Київської обласної державної адміністрації, депутата Верховної Ради України ОСОБА_4 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району», що підтверджується листом Васильківської міської ради Київської області № 351/01-23 від 07.06.2023 року, Протоколом засідання шістдесят п`ятої позачергової сесії Васильківської міської ради VII скликання від 09.06.2020 та протоколом огляду веб-ресурсу від 08.06.2023 року.

Крім того, відповідно до інформації Васильківської міської ради Київської області №799/01-23 від 31.10.2023 року у «Центрі надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради та загального відділу секретаріату Васильківської міської ради від ОСОБА_6 , або уповноваженої ним особи, письмових заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або в оренду по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Цією ж відповіддю повідомлено, що на шістдесят п`ятій позачерговій сесії Васильківської міської ради сьомого скликання, яка відбулася 09.06.2020 року №02.151-65п/ч-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва індивідуальних гаражів ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 » не приймалося.

У подальшому, ОСОБА_6 21.09.2022 року написана заява, що посвідчена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 , зареєстрованою в реєстрі за №135, якою ОСОБА_6 поділив зареєстровану за ним земельну ділянку, площею 0,0077 га, цільове призначення - 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :14:002:0056, на дві нових окремо сформованих земельних ділянки.

В результаті цього поділу, утворилися земельні ділянки площею 0,0038 га та 0,0039 га для будівництва індивідуальних гаражів, з кадастровими номерами :14:002:0121 та :14:002:0120 відповідно.

У подальшому, 21.04.2023 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :14:002:0120, площею 0,0039 га, по АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №535.

Таким чином, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про відсутність рішення Васильківської міської ради Київської області 09.06.2020 року №02.151-65п/ч-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва індивідуальних гаражів ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 », усвідомлюючи відсутність у нього права власності на вказану земельну ділянку з метою створення ілюзії правомірності набуття права власності на неї, розпорядився останньою шляхом її поділу та подальшого укладення договору купівлі-продажу поділеної земельної ділянки.

Пунктом 7 ст.92 Конституції України визначено, що правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Пунктом «а» ч. 2 ст.83 Земельного кодексу України визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з п.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, зокрема, на землю.

Правомочності власника землі на території міста Васильків від імені територіальної громади здійснює Васильківська міська рада Київської області, яка відповідно до ст.ст.9, 12 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями (ст.122 Земельного кодексу України) щодо розпорядження землями територіальної громади міста, зокрема, щодо передачі комунальних земельних ділянок у власність чи користування громадянам та юридичним особам відповідно до Земельного кодексу України.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована на території міста Васильків остання належать до комунальної власності територіальної громади міста Васильків, в силу норм Закону (ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України) через їх територіальне розташування в межах цього населеного пункту, а тому право власності на земельну ділянку, а відповідно і право з розпорядження нею, у тому числі щодо розгляду та вирішення питання про передачу її у власність або користування, відповідно до ст.ст.12, 122 Земельного кодексу України належить саме Васильківській міській раді Київської області, як особі, яка діє у відповідних правовідносинах від імені територіальної громади.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату рішення Васильківської міської ради від 09.06.2020, яке стало підставою для первинної реєстрації права власності на земельну ділянку), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Разом з тим, як вже було зазначено, Васильківська міська рада Київської області рішення від 09.06.2020 року №02.151-65п/ч-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 » не приймала, відповідний проект землеустрою не затверджувала, а тому вказане рішення не може бути законною правовою підставою для набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку, її подальшої державної реєстрації, не породжує правових наслідків та не надає прав на її поділ та подальше відчуження.

За приписами ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, як то передбачено нормами ст. 319 Цивільного кодексу України .

Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Більш того, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон).

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.

При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Дана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, від 07.10.2020 у справі №920/728/18.

Таким чином, сама по собі державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна не може підтверджувати набуття права власності на них.

Більш того, за нормами ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Враховуючи, що Васильківською міською радою рішення від 09.06.2020 року №02.151-65п/ч-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва індивідуальних гаражів ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 » не приймалося, право власності у ОСОБА_6 відповідно до положень ст.ст.316, 317, 319 Цивільного кодексу України, не виникло, а тому він не мав права розпоряджатись земельною ділянкою у подальшому, в тому числі, шляхом її поділу та укладення договору купівлі-продажу.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_10 від 05.12.2023 року земельна ділянка :14:002:0120, площею 0,0039 га, по АДРЕСА_1 , що на даний час зареєстрована за ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речового доказу у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :14:002:0120, площею 0,0039 га, по АДРЕСА_1 , що на даний час зареєстрована за ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Враховуючи, що існують обставини, які, на думку прокурора, підтверджують, що не застосування арешту на вказане майно може призвести до його подальшого незаконного відчуження, прокурор просить клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

Крім того, з метою забезпечення арешту майна прокурор просить розгляд клопотання провести без повідомлення власників вказаного майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, надіслав на адресу суду заяву, в якій клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Розгляд клопотання відбувався за відсутності власника майна відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 14.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0000061).

Клопотання подано прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_10 від 05.12.2023 року земельна ділянка :14:002:0120, площею 0,0039 га, по АДРЕСА_1 , що на даний час зареєстрована за ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів, оскільки в матеріалах справи є дані, підтверджуючі можливість його відчуження.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170-175, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000061 задовольнити.

Накласти арешт намайно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :14:002:0120, площею 0,0039 га, по АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний час зареєстровано за ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,шляхом заборони розпорядження, у тому числі, заборони укладання будь-яких договорів купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, застави, тощо, заборонивши державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку :14:002:0120, площею 0,0039 га, по АДРЕСА_1 , право власності на яку, на даний час зареєстровано за ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Копію ухвали направити прокурору для виконання та для відома власнику майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1