У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіднні в залі суду в м.Ужороді, клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000282 від 21.09.2023 року за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання прокурора Рахвського відділ Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , вбачається , що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 29 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, здійснюється досудове розслідування під час якого встановлено, що 21 вересня 2023 року біля 14.30 год. водій ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з пасажирами ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , рухаючись по проїзній частині вулиці Центральній в селі Драгово, Хустського району Хустського району, Закарпатської області, зі сторони с.Забрідь, у напрямку с. Золотарево, наближаючись до будинку №129, діючи всупереч вимогам п.п.1.3.; 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 11.3.; 12.1. та 12.4. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненою та самонадіяною, нехтуючи особистою безпекою та безпекою своїх пасажирів, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю, яка перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту 50 км/год., при виборі безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та дорожні умови чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, що привело до втрати керування автомобілем та з`їзду його за межі проїзної частини автодороги в ліво по ходу її руху, з послідуючим його зіткненням з парканом та канавою будинку АДРЕСА_1 , і подальшого його перекидання та падіння на проїзну частину дороги.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинні переломи ребер, ЗЧМТ, пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження ЗЧМТ, садна голови, пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_4 , ЗЧМТ, тупа травма живота, пасажир ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 помер у кареті швидкої допомоги.

Водій ОСОБА_5 , після скоєння ДТП у супереч вимог п.2.10 ПДР залишив місце події та скрився у невідомому напрямку і намагався переховуватись аж до затримання його працівниками поліції.

Прокурор зазначає, що 21.09.2023року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце за адресою Закарпатська область, проїзній частині вулиці Центральній в селі Драгово, Хустського району Хустського району, Закарпатської області, зі сторони с.Забрідь, у напрямку с. Золотарево, було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки ВАЗ 21093 , державний номерний знак НОМЕР_1 та відокремлене від нього праве переднє колесо , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та відокремлене від нього праве переднє колесо, які поміщено на спец. майданчик відділу поліції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області .

22 вересня 2023 року постановою слідчого тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні.

Покурор ОСОБА_4 у клопотанні вказує на те, що враховуючи, що вище вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є предметом, а саме засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на даний час органом досудового розслідування при встановленні всіх обставин справи не проведено усі необхідні судові експертизи, не проведено слідчі експерименти з метою відтворення обстановки самої події, у зв`язку з чим даний ТЗ, а саме: марки ВАЗ 21093 , державний номерний знак НОМЕР_1 та відокремлене від нього праве переднє колесо , які поміщено на спец. майданчик відділу поліції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відповідно до ст. 98 КПК України визнано - речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України вищевказаний транспортний засіб марки ВАЗ 21093 , державний номерний знак НОМЕР_1 та відокремлене від нього праве переднє колесо , які поміщено на спец. майданчик відділу поліції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, що вилучено під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, є предметами вчинення кримінального правопорушення і зберегли на собі його сліди, а тому є тимчасово вилученим арештованим майном.

При обґрунтуванні клопотання прокурор посилається на положення ст. 131, ч.1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК України.

Прокурор зауважує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Разом з тим в разі якщо негайно не арештувати зазначені автомобілі, власник, користувач - добросовісний набувач, може приховати, змінити або знищити дане майно з метою перешкоджанню проведення подальшого досудового розслідування.

Як вказано у клопотанні,. арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, яким в даному випадку є ТЗ, а саме ВАЗ 21093 , державний номерний знак НОМЕР_1 та відокремлене від нього праве переднє колесо , який поміщено на спец. майданчик відділу поліції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області , яким керував ОСОБА_5

ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна, в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином.

Так, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

Слідчим суддею, встановлено, що: у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 29 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, здійснюється досудове розслідування

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.09.2023року (копія наявна в матеріалах клопотання), в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено ТЗ, а саме ВАЗ 21093 , державний номерний знак НОМЕР_1 та відокремлене від нього праве переднє колесо ,

Згідно постанови слідчого від 22.09.2023 року вказані вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та визначено їх місце зберігання.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду місця події, вказані речі було виявлено та вилучено 21.09.2023року та клопотання надійшло до суду 22.09.2023року

Таким чином, при зверненні до слідчого судді із вказаним клопотанням, слідчим дотримано строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За наведених вище обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки, за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням наведеного вище , слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000282 від 21.09.2023 року за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час проведення огляду місця події від 21.09.2023 року в с.Драгово, вул.Центральна, Хустського району, Закарпатської області :

- автомобільт марки ВАЗ 21093 , державний номерний знак НОМЕР_1 та відокремлене від нього праве переднє колесо , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , мешканцю АДРЕСА_6 ;

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складено 28.09.2023року о 16годині 00 хв.

.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1