ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/496/23 Справа № 711/7009/23 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2023, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. В`язівок Звенигородського району Черкаської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, яка не є особою з інвалідністю, вдови, пенсіонерки, непрацюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за

адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.11.2023 включно з визначенням застави,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2023 клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задоволено частково, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 26.11.2023 включно з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214 720 грн. та у разі внесення якої, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років та наявності обґрунтованих доказів щодо існування усіх ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого, при цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не перевищують суспільного інтересу у справі. При визначенні розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214 720 грн., слідчий суддя виходів з дієвості запобігання ризикам негативного впливу на хід досудового розслідування, зазначивши при цьому, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що запропонований розмір застави у 111 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є співмірним та пропорційним розміру доходів та майновому стану підозрюваної і членів її сім`ї.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи її необґрунтованою, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник просив врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судима та ніколи не притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, має ряд хронічних захворювань та у 2022 році перенесла інсульт, являється пенсіонеркою, жодним чином не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування, визнала частково вину та щиро розкаялась, повністю співпрацює зі слідством.

Адвокат вказує, що ОСОБА_7 інкримінують вимагання неправомірної вигоди, однак це не має свого підтвердження з огляду на об`єктивну сторону злочину та вважає, що до підозрюваної можливо застосувати домашній арешт не порушуючи норм КПК України, оскільки тримання під вартою є надто суворим запобіжним заходом за таких обставин.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваної, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000300 від 11.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України, які, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Згідно витягу з ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 369-2 КК України з фабулою: «Особа вимагає неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив за прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави».

28.09.2023 о 15 год. 35 хв. на території КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (м. Черкаси, вул. Луки святителя-хірурга, 3) за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, затримано ОСОБА_7 .

29.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами огляду та вручення грошових коштів від 28.09.2023, протоколом затримання підозрюваної ОСОБА_7 , протоколом обшуку в приміщенні КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, яким просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 60 діб, з утриманням у Черкаському СІЗО, з можливістю визначення застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 111 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 300 000 (триста тисяч) грн.

Розглядаючи дане клопотання по суті слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, який є тяжким злочином та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років та наявності обґрунтованих доказів щодо існування усіх ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Надаючи оцінку апеляційним доводам захисника підозрюваної, апеляційний суд констатує, що слідчим суддею вірно встановлено, що при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід виходити з обґрунтованості оголошеної їй підозри за ч. 3 ст. 369-2 КК України та наявності обґрунтованих доказів щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрювана раніше не судима та ніколи не притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, має ряд хронічних захворювань та у 2022 році перенесла інсульт, являється пенсіонеркою, жодним чином не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування, визнала частково вину та щиро розкаялась, повністю співпрацює зі слідством, мають бути відхилені, адже тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до статті 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема, у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 як альтернативного запобіжного заходу заставу та з урахуванням обставин даного кримінального правопорушення обґрунтовано застосував до неї заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з метою дисциплінування поведінки підозрюваної та мінімізації ризику можливого ухилення від органу досудового розслідування, прокурора чи суду, можливості незаконно впливати на свідків вчинення нею інших кримінальних правопорушень.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, при розгляді питання щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано належним чином. Так, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваної та її захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують та підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останньої під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваної ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2023 про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб до 26.11.2023 включно з визначенням застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді