В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1833/23

10 січня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 22 серпня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

14 серпня 2023 року о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу дорожнього моста, що знаходиться в урочищі «Старе Місто» в смт. Богородчани, побачив із правої сторони в напрямку с. Старі Богородчани на початку дорожнього моста велосипед марки «Pininfarina» сіро-зеленого кольору, який вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та те, що виявлене ним майно належить комусь із місцевих мешканців й розуміючи, що ця особа може повернутись за цією річчю, щоб поновити контроль над своїм майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Pininfarina» сіро-зеленого кольору вартістю 4 889 гривень, який знаходився на дорожньому мості та належав ОСОБА_7 .

З викраденим велосипедом ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 4 889 гривень.

Крім того, 01 листопада 2023 року, о 15 годині 30 хвилин, на ділянці тротуару, що по АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_4 вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_6 , який зробив йому зауваження з приводу неналежної поведінки, в ході якого вирішив останньому спричинити тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ділянці вказаного тротуару, наніс декілька ударів рукою в ділянку обличчя та живота, а також удар ногою в ліву ногу потерпілого ОСОБА_6 .

Унаслідок умисно нанесених ОСОБА_4 ударів, потерпілому

ОСОБА_6 завдано сильного фізичного болю та заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох очей та садна в ділянці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованованих йому кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчинених ним діянь. Дав показання, що 14 серпня 2023 року він перебуваючи поблизу дорожнього моста, що знаходиться в урочищі «Старе Місто» в смт. Богородчани, побачив на початку дорожнього моста велосипед марки «Pininfarina» сіро-зеленого кольору. Переконавшись, що власник велосипеда перебуває у стані алкогольного сп`яніння та не спостерігає за його діями, викрав вказаний велосипед, який згодом продав за 1000 грн. Крім того, 01 листопада 2023 року, по вул. Шевченка, в смт. Богородчани, біля магазину «Єва» у нього на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 під час якого він навмисно наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні дав показання, що 01 листопада 2023 року, він перебуваючи по АДРЕСА_3 , зробив зауваження ОСОБА_4 з приводу його неналежної поведінки. Після чого ОСОБА_4 став його штовхати, а потім наніс йому декілька ударів рукою в ділянку обличчя та живіт, а також удар ногою спричинивши йому тілесні ушкодження.

На думку суду сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі і непрямих, дає можливість суду поза розумним сумнівом, зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №403/2023 ОСОБА_4 страждає психічним розладом розладом особистості та поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозку, що згідно МКХ-1- F 07.0. На період, що відноситься до інкримінованих йому кримінальних правопорушень перебував у стані і перебуває на цей час при якому не здатен в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до cт. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 року N 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" передбачає, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта слідує, що ОСОБА_4 , внаслідок психічного розладу, як в період часу, що відповідає інкримінованих йому кримінальних правопорушень не був здатен, так і на теперішній час не здатний, в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Отже, ОСОБА_4 внаслідок психічного розладу (на час вчинення кримінальних правопорушень не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, тобто підпадає під дію ст. 20 КК України "Обмежена осудність".

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 3 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта №403/2023, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги за місцем відбуття покарання.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами N 18 від 10 грудня 2004 року і N 8 від 12 червня 2009 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин та кримінальний проступок, обвинувачений в силу ст.89 КК України не судимий проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, має інвалідність 3 групи за психічним захворюванням, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт в межах санкції статті, за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії, з подальшим звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У кримінальному провадженні заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта, по проведенню судової товарознавчої експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України, а саме за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази по справі:

Вилучений під час огляду місця події 22 серпня 2023 року велосипед марки «Pininfarina» сіро-зеленого кольору, повернути потерпілому ОСОБА_7 як власнику.

Долучений СD-R- диск із камери відеоспостереження «Безпечне місто» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи ( висновок №СЕ-19/109-23/9942-ТВ від 30 серпня 2023 року) у кримінальному провадженні у розмірі 1195 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 00 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя