печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 16.07.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження №0001297 від 25.06.2020, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 16.07.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження №0001297 від 25.06.2020 та зобов`язання вчинити дії.

Вказану постанову заявник вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 16.07.2020 у кримінальному провадженні №0001297 від 25.06.2020.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник, слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001297 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Так, до органу досудового розслідування надійшла заява ОСОБА_3 , датована 13.07.2020 про визнання його потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 16.07.2020, відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим, в рамках кримінального провадження №0001297 від 25.06.2020.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.

Аргументуючи рішення слідчий вказав, що ОСОБА_3 не має статусу потерпілого та в матеріалах кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування, відсутні достатні данні, які б вказували на те, що останньому кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 16.07.2020 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Наряду з викладеним, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, оскаржувана стороною постанова слідчого є немотивованою.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Що стосується порушеного питання перед слідчим суддею з приводу зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим, то вказане прохання не ґрунтується на положеннях КПК України та не відноситься до компетенції слідчого судді, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженням зобов`язувати слідчого приймати конкретні рішення за клопотаннями осіб у кримінальному провадженні, так як слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється відповідно до ч.5 ст.40 КПК України.

Відтак скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 110, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 16.07.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження №0001297 від 25.06.2020 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 16.07.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження №0001297 від 25.06.2020.

Зобов`язати компетентних посадових Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві повторно вчинити дії відповідно до ст. 55 КПК України відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001297 від 25.06.2020.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1