Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 , та його

захисниці, адвокатки ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/774/23, за апеляційною скаргою захисниці обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатки ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000185, внесеному 17.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 16 лютого 2024 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0000185, відомості про кримінальне правопорушення у якому 17.05.2023 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що скоєне діяння віднесено до тяжких злочинів, і у разі доведення вини, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. У поданому 07.12.2023 до суду клопотанні прокурор вказує на те, що підставами продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тяжкість покарання за скоєння передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може : переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому, прокурор посилається і на те, що обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем - спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення, а тому застосування відносно нього інших, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, створить передумови до вчинення ОСОБА_5 нового злочину, пов`язаного з ухиленням від військової служби. Прокурор просить клопотання задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за №0000185, відомості про кримінальне правопорушення у якому 17.05.2023 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що прокурором доведено наявність обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, скоєне діяння віднесено до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Окрім того, в ухвалі суд вказує на те, що прокурором доведено, що інші запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також не зменшать ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у тому числі про те, що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення може : переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Враховуючи те, що судове провадження не може бути завершено до закінчення строку дії запобіжного заходу, а ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, не відпали і продовжують існувати, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_6 , вказує на незаконність ухвали суду, вважає судове рішення необґрунтованим, незаконним, таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що сторона обвинувачення не обґрунтувала доводи клопотання та не надала доказів того, що відносно її підзахисного необхідно і надалі продовжувати строк дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України прокурор не надав суду достатньо доказів. Апелянтка також зазначає, що місцевим судом безпідставно не визначено її підзахисному розмір застави. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, або визначити розмір застави.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що орган прокуратури належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від прокурора не надходило і сторона захисту не заперечувала щодо проведення судового засідання без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги: те, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, і за його скоєння може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; обставини вчинення кримінально-караних діянь та умови, в яких вони вчинені; дані про особу обвинуваченого - відповідно до ст. 89 КК України не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, неодружений.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження доказів.

Тому, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від суду, можливість незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показань на його користь, вчиняти інші кримінальні правопорушення, які на даний момент не відпали, не зменшилися, а продовжують існувати.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання встановленим ризикам. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор не надав суду достатньо доказів, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та необхідність продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою.

Із цих підстав, як безпідставні і необґрунтовані, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала доводи клопотання та не надала доказів того, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно і надалі продовжувати строк дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання, та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. На переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб про те, що наявні в обвинуваченого ОСОБА_5 захворювання виключають можливість тримання його під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено й на такі не посилається сторона захисту як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду.

Тож, дослідивши доводи апеляційних скарг та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

При цьому, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги і положення ч. 8 ст. 176 та п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом безпідставно не визначено обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення або іншим чином порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказувалось.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000185, внесеному 17.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, до 16 лютого 2024 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: