У Х В А Л А

14 грудня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання подане старшою слідчою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000396 від 11.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання подане старшою слідчою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000396 від 11.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000396 від 11.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

04.12.2023 приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у закладі громадського харчування розташованого за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 17а, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу під час особистої зустрічі із ОСОБА_6 повідомив, що розмір неправомірної вигоди для нього та його невстановленого на теперішній час колеги з департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» за вплив на прийняття рішення невстановленими досудовим розслідуванням особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме посадовими особами департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» та департаменту екологічного нагляду ПрАТ «АК «Київводоканал» у вигляді безперешкодного виготовлення та підписання між ТОВ «МК 8Б» та ПрАТ «АК «Київводоканал» генерального плану каналізаційної мережі, акту розмежування балансової належності каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, паспорту водного господарства та умов на скид стічних вод буде складати 140 000 (сто сорок тисяч) гривень та висунув вимогу ОСОБА_6 про необхідність передачі вказаної неправомірної вигоди на наступній зустрічі.

07.12.2023 року, о 14 год 20 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи у власному транспортному засобі автомобілі марки Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , неподалік будівлі розташованої за адресою: м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 81, діючи за попередньою домовленістю із невстановленим на теперішній час працівником департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал», на виконання свого злочинного наміру під час особистої розмови та зустрічі із ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 140 000 гривень після чого о 14 год 29 хв був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Так, 07.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий зазначає, що у випадку визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, до нього може бути застосовано судом обов`язкове додаткове покарання, передбачене санкцією цієї сатті, у вигляді конфіскації майна.

За даними відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно № 357345888 від 06.12.2023 за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано право власності на наступний об`єкт нерухомості земельна ділянка кадастровий номер 322278:2600:07:009:0137, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7, площею 0,12 га.

А тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна підозрюваного слідчий за погодженням просив накласти арешт.

З метою забезпечення арешту майна слідчий просив розглянути дане клопотання без виклику підозрюваного відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000396 від 11.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

07.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За даними відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно № 357345888 від 06.12.2023 за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано право власності на наступний об`єкт нерухомості земельна ділянка кадастровий номер 322278:2600:07:009:0137, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7, площею 0,12 га.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2,6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, слідчий вказав на забезпечення можливої конфіскації майна у майбутньому.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а тому слід надати згоду на арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 .

Що ж стосується заборони користування, відчуження та/або розпорядження на земельну ділянку, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Слідчий суддя вважає, що заборона права користування не виправдовують такий ступінь втручання і прокурором в клопотанні не доведено наявність обставин, визначених у п. 11 ст. 170 КПК України.

На підставі викалденого, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання подане старшою слідчою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000396 від 11.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :07:009:0137, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7, площею 0,12 га, яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та/або розпорядження.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1