Унікальний номер справи 333/650/24
Номер провадження 1-кс/333/418/24
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2024 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.09.2023 про закриття кримінального провадження № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

за участі:

представника заявника- ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.09.2023 про закриття кримінального провадження № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що 16.01.2024 ОСОБА_4 було отримано копію оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим просить поновити строк на її оскарження.

Заявник вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

Так, не встановлено особу, яка спричинила потерпілій тілесні ушкодження, не встановлені та не допитані всі свідки кримінального правопорушення.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав скаргу за обставинами, в ній викладеними.

Дізнавач СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області до судового засідання не з`явився, від дізнавача надійшла заява з проханням розглянути скаргу у його відсутності, надано матеріали кримінального провадження № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК Українидля огляду в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали скарги, надані для огляду матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи представника заявника, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При таких обставинах, враховуючи відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей, що б спростовували доводи заявника про отримання оскаржуваної постанови саме 16.01.2024, вважаю, що встановлений строк для подання скарги пропущений з поважної причини, а тому його слід поновити.

Пунктом 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, внесеного до ЄРДР на підставі рапорту від ДОП СП ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про те, що 26.08.2023 невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 нанесла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Постановоюдізнавача СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.09.2023 кримінальне провадження було закрито.

З висновком слідчого про закриття кримінального провадження погодитися не можна, в той час як доводи, на які посилається заявник, заслуговують на увагу.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України», Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, дізнавачем не наведено достатніх підстав, за яких він дійшов висновку про відсутність в діях складу кримінального правопорушення, що б свідчило про обґрунтованість прийнятого рішення.

Так, з постанови взагалі не зрозуміло, в яких саме діях і кого конкретно відсутній склад кримінального правопорушення.

Постанова про закриття кримінального провадження містить лише формальний опис складу злочину, однак без зазначення конкретної інформації, які саме слідчі дії були проведені, які були отримані результати, яким чином встановлювалася інформація щодо свідків чи очевидців, які могли б підтвердити факт скоєння кримінального правопорушення тощо і про яких зазначено, що вони відсутні.

Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові дізнавача не наведено.

Отже, аналіз наданих до суду матеріалів свідчить про те, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження була прийнята передчасно, дізнавач не в повній мірі здійснив досудове розслідування, дізнавачем не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин не провів всіх необхідних заходів для встановлення істини по справі, а тому скаргу слід задовольнити та скасувати прийняте слідчим рішення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

У зв`язку з викладеним, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню для продовження досудового розслідування, в ході досудового розслідування необхідно усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення обставин події.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-306, п.1 ч.2 ст.307 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на подання скарги на постанову дізнавача СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.09.2023 про закриття кримінального провадження № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.09.2023 про закриття кримінального провадження № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.09.2023 про закриття кримінального провадження № 000385 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Копію ухвали надіслати заявнику та до СД ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1