Справа215/4583/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

Учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №7 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №6000042 від 01.04.2021 за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, освіта середньо спеціальна, не працює, на утримані неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, раніше судимого:

-04.11.1998 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 42 КК України на строк 4 роки позбавлення волі. Звільнений 17.02.2000 з Павлоградської ВК Дніпропетровської області н підставі ухвали Павлоградського районного суда Дніпропетровської області від 16.02.2000 за ст. 53 КК України, умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 9 місяців 2 дня;

-23.05.2001 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 17, 94, ч. 2 ст. 198-2, ст.108-1, 42 КК України на строк 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України приєднане призначене покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.1998, зміненого ухвалою Дніпропетровського Апеляційного суду від 19.01.1999 року до остаточного відбиття покарання на строк до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.07.2009 з Сінельнівської ВК Дніпропетровської області (94) по відбуттю строку покарання;

-31.03.2011 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на строк 6 років позбавлення волі. Звільнений 05.12.2013 року з Сінельнивської ВК Дніпропетровської області (№94) на підставі ухвали Сінельнівського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013 року за ст. 81 КК України, умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 4 дня;

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ст.345 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2015 відповідно до наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури за №2332-к від 14.12.2015 ОСОБА_4 призначено на посаду прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області.

12.03.2021 відповідно до наказу виконуючого обов`язки керівника Дніпропетровської обласної прокуратури за № 510-к від 12.03.2021 прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 переведено на посаду прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області, у зв`язку із утворенням окружних прокуратур і припиненням діяльності шляхом реорганізації місцевих прокуратур на підставі ст.11 Закону України «Про прокуратуру», пункту 18 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положень», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури.

Обіймаючи посаду прокурора з 14.12.2015 по теперішній час, відповідно до вимог п. 19 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_4 мав статус прокурора, у зв`язку з чим являвся працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ст. 36 КПК України покладено процесуальні обов`язки, у тому числі, щодо участі у судовому провадженні по підтриманню публічного (державного) обвинувачення, з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та здійсненням пов`язаної з цим іншої процесуальної діяльністі прокурора.

З цією метою, відповідно до вимог ст. 37 КПК України, постановою першого заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури №2 в Дніпропетровській області від 22.06.2020 ОСОБА_4 було призначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні за №0002414 від 26.10.2019, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, судовий розгляд у якому відбувався під головуванням судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 , в адміністративній будівлі даного суду, розташованій за адресою: вулиця Ухтомського, 23 в Тернівському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до вказаної постанови про групу прокурорів, 01.04.2021 прокурор ОСОБА_4 , виконуючи повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0002414, відповідно до вимог ст.331 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, яке цього ж дня, 01.04.2021 в період часу приблизно із 15:00 год. до 15:55 годин, було розглянуто судом під головуванням судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_4 . Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.04.2021 клопотання прокурора ОСОБА_4 щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, а саме до 30 травня 2021 року включно.

Одразу після оголошення перерви у судовому розгляді вказаного кримінального провадження, ОСОБА_5 , рухаючись сходами будівлі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 23, у супроводі поліцейських, які здійснювали його конвоювання із приміщення судової зали до конвойної кімнати, зустрів на сходах між 3 та 4 поверхами будівлі даного суду прокурора ОСОБА_4 , який спускався сходами назустріч йому, приблизно о 16:00 годині 01.04.2021, і у ОСОБА_5 виник раптовий прямий умисел на спричинення прокурору ОСОБА_4 тілесних ушкоджень за виконання покладених на нього службових обов`язків, у кримінальному провадженні №0002414 від 26.10.2019.

Розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, умисно, завдав потерпілому ОСОБА_4 , який в цей час проходив повз нього, одного удару лівим ліктем у передню ділянку грудної клітини.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , працівнику правоохоронного органу прокурору Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця і садна в області тіла грудини, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №418 від 02.04.2021 за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Ці дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в інкримінованому йому злочині не визнав. На пропозицію головуючого надати показання відмовився.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків доведена враховуючи наступне.

Так, потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він як прокурор на протязі більш ніж півроку підтримував публічне обвинувачення у суді в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України. В судових засіданнях ОСОБА_5 допускав нецензурні висловлювання на його адресу, про що головуючим суддею попереджався та видалявся із зали судових засідань. 01.04.2021 після оголошення в судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та виходу судді до нарадчої кімнати він залишив зал суду, оскільки мав приймати участь в іншому судовому засіданні. Через незначний проміжок часу він, рухаючись з 4 на 3 поверх у приміщенні суду, минувши перший сходинковий марш, на сходинковому майданчику здійснив поворот праворуч та почав рух по другому сходинковому маршу, і, пройшовши приблизно 1 метр вниз, зустрів поліцейський конвой, який піднімався вгору. Коли він зрівнявся з конвоєм, то одномоментно побачив ОСОБА_5 та відчув удар, який було нанесено ОСОБА_5 ліктем у грудну клітину. Конвой не попереджав про необхідність зупинки, та після цього будь-яких дій з боку останніх не було, оскільки як для нього, так і для конвою все відбулося миттєво.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є працівником поліції конвойного підрозділу, в той день, дати не пам`ятає, йому, як старшому конвою, поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які здійснювали конвоювання обвинуваченого ОСОБА_5 до зали судового засідання, доповіли, що під час руху конвою по сходинковому маршу обвинувачений штовхнув або вдарив прокурора, який рухався назустріч та не відреагував на їх попередження про необхідність зупинення.

Свідок ОСОБА_8 в залі судового засідання пояснив, що є працівником поліції конвойного підрозділу, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_9 здійснював конвоювання ОСОБА_5 із зали судових засідань до конвойного приміщення. Під час конвоювання він перебував позаду ОСОБА_5 , руки якого були заведені назад, в кайданках. Піднімаючись по першому сходинковому маршу з 3 на 4 поверх, почув команду ОСОБА_9 , який знаходився попереду ОСОБА_5 , про необхідність зупинки, і він, піднявши голову, побачив потерпілого, який у зустрічному русі вже знаходився навпроти ОСОБА_5 , та, розвернувши тулуб справа наліво, прискорив швидкість, але ОСОБА_5 в цю мить, виставивши лівий лікоть, різким розворотом тулубу зліва направо, наніс ліктем удар потерпілому в ліву частину грудної клітини потерпілого, від якого потерпілого хитнуло в ліву сторону, назад.

Свідок ОСОБА_9 в залі судового засідання пояснив, що є працівником поліції конвойного підрозділу, точної дати не пам`ятає, він здійснював конвоювання ОСОБА_5 із зали судових засідань до конвойного приміщення. Під час конвоювання він перебував попереду ОСОБА_5 , руки якого були заведені назад, в кайданках. Піднімаючись по першому сходинковому маршу з 3 на 4 поверх, перебуваючи приблизно на середині маршу, він помітив, як потерпілий на міжсходинковому майданчику, повернувся, та рушив донизу у зустрічному від них напрямку, у зв`язку з чим він попередив останнього про необхідність зупинки. Потерпілий, не відреагуваши на попередження, продовжив рух, прискорившись. Після чого, він почув позаду шурхіт та, коли повернувся, нічого підозрілого не помітив. Потім, коли піднялися на четвертий поверх, ОСОБА_8 йому повідомив, що між потерпілим та обвинуваченим відбулося зіткнення. Також він чув, як обвинувачений у бік потерпілого в той момент висловлював образи, що саме не пам`ятає. Крім цього, даючи відповідь прокурору, пояснив, що як до цієї події, так і після неї, він неодноразово здійснював конвоювання до зали судових засідань ОСОБА_5 . В той день він не пам`ятає в яке судове засідання відбувалося конвоювання ОСОБА_5 , та чи висловлювалися в судових засіданнях образи ОСОБА_5 в бік потерпілого також не пам`ятає.

Крім того, судом за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримане обвинуваченим, був проведений відповідно до ч.14 ст.352 КПК України, одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , для з`ясування, на думку прокурора, причин розбіжностей в показаннях щодо попередження конвойним ОСОБА_9 потерпілого про необхідність зупинки та пропуску конвоя.

В ході допиту потерпілий ОСОБА_4 підтвердив надані ним раніше показання в повному обсязі. Свідок ОСОБА_8 також підтвердив показання надані ним раніше, зазначивши, що не пам`ятає щодо подання ОСОБА_9 попередження потерпілому про необхідність зупинки при конвоюванні.

Медичною довідкою №1961 від 01.04.2021, 18.10год. (т.2 а.с.36), згідно якої на тілі ОСОБА_4 виявлено: забій, садно та синець грудини і грудної клітини. Больовий синдром.

Висновком судово-медичної експертизи №418 від 02.04.2021 (т.2 а.с.37-38), за якими потерпілому були спричинені садно і синець в області тіла грудини. Садно виникло від дії тупого твердого предмету за механізмом тертя ковзання. Синець виник від дії твердого предмету, за механізмом (удар стиснення). Тілесні ушкодження, як в сукупності так і окремо одне від одного відносяться до легких тілесних ушкоджень. Час виникнення тілесних ушкоджень може відповідати 01.04.2021. Враховуючи взаємне розташування синця і садна в області тіла грудини, вказує на можливість їх виникнення від одноразової дії травмуючого предмету. Анатомічна локалізація тілесних ушкоджень вказує, що потерпілий був звернений передньою поверхнею грудної клітини в бік напрямку травмуючого предмету.

Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 17.05.2021 та дослідженим в судовому засіданні DVD-диском, на який фіксувався слідчий експеримент (т.2, а.с.44-47), за участі судмедексперта, за яким свідок ОСОБА_8 пояснив та продемонстрував за допомогою макету, який розташував на третій сходинці в напрямку руху, при цьому сам розташувався навпроти макету в напрямку руху знизу вверх. Після чого, зчепивши кінцівки рук ззаду, ліктем лівою руки наніс удар макету в область грудної клітини зліва.

Протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 від 17.05.2021 та дослідженим в судовому засіданні DVD-диском, на який фіксувався слідчий експеримент (т.2, а.с.48-49), за участі судмедексперта, за яким потерпілий ОСОБА_4 пояснив та продемонстрував за допомогою макету, який розташував на третій сходинці в напрямку руху зверху вниз зрівнявши його з собою з лівого боку. Після чого, зчепивши кінцівки рук ззаду, ліктем лівої руки наніс удар макету в область грудної клітини зліва.

Протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 від 19.05.2021 та дослідженим в судовому засіданні DVD-диском, на який фіксувався слідчий експеримент (т.2, а.с.56-59), за яким потерпілий ОСОБА_4 пояснив та продемонстрував за допомогою макету, який розташував на третій сходинці в напрямку руху зверху вниз зрівнявши його з собою з лівого боку (при цьому пояснив, що конвоїр, який був попереду, вже пройшов його і був на сходинковому майданчику). Після чого, зчепивши кінцівки рук ззаду, ліктем лівої руки наніс удар макету в область грудної клітини зліва.

Додатковим висновком судово-медичної експертизи №668 від 25.05.2021 (т.2 а.с.37-38), за яким виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 виникли при механізмі, на який вказав як сам потерпілий так і свідок ОСОБА_8 .

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.04.2021, якою у кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.186 ч.2, ст.187 ч.2 КК України за участі прокурора ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 (т.2 а.с.123,124).

Наказом прокурора Дніпропетровської області №2332к від 14 грудня 2015 року ОСОБА_4 призначено прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області (т.2 а.с.127).

Ухвалою суду від 27.04.2023, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від давання показань, то суд, з урахуванням думок учасників судового провадження, згідно зі ст.363 КПК України, закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами, та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатих обвинувачений ОСОБА_5 заперечував про нанесення удару потерпілому, вказуючи, що потерпілим було спровоковано зіткнення на сходинковому маршу в умовах обмеженого простору, оскільки ним було направлено в Державне бюро розслідування заяву про вчинення прокурором ОСОБА_4 злочину. Крім того, в ході допиту потерпілого та свідків обвинувачений ОСОБА_5 акцентував увагу на недотриманні потерпілим правил, оскільки останнім не було виконано вимогу конвойного про необхідність зупинки та пропуску конвоя.

Положеннями ст.22 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен перевірити не тільки докази обвинувачення, а і докази сторони захисту на спростування обвинувачення, що узгоджується з вимогами ст.7 КПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак, чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у достатній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання.

Аналізуючи у сукупності та системному взаємозв`язку досліджені у судовому засіданні письмові матеріали кримінального провадження, показання потерпілого, свідків, а також висновки судових експертиз, суд приходить до наступного.

Так, аналізуючи твердження ОСОБА_5 в частині не нанесення ним удару потерпілому, суд ставиться до них критично, оскільки спростовуються, як показаннями самого потерпілого, так і свідка ОСОБА_8 , що узгоджується з дослідженими в суді слідчими експериментами під час досудого розслідування щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а саме нанесення ОСОБА_5 удару ліктем лівої руки, та підтверджується дослідженими в судовому засіданні висновками судово-медичного експерта №418 від 02.04.2021, №668 від 25.05.2021 щодоанатомічної локалізації та характеру і кількості виявлених тілесних ушкоджень. Разом з тим, суд виключає із обвинувального акту твердження щодо завдання удару «зі значною силою», тому як це є суб`єктивною оцінкою слідчого, оскільки не підтверджено судово- медичними експертизами.

Щодо надання значення з боку обвинуваченого ОСОБА_5 на недотримання потерпілим правил, оскільки останнім не було виконано вимогу конвойного про необхідність зупинки та пропуску конвоя, що можливо спонукало ОСОБА_5 як мотиваційний привід на вчинення злочину по відношенню до потерпілого, то суд зазначає наступне.

З показань потерпілого та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , досліджених в судовому засіданні, протоколу огляду місця події вбачається, що на сходинковому марші який складається з 8 сходинок, шириною 99см., враховуючи рух потерпілого, який, спускаючись по сходах, здійснив поворот на міжсходовому майданчику і розпочав рух по сходах вниз, та рух конвою у зустрічному напрямку вгору, слідує, що дії відбувалися в умовах неочікуваності та обмеженому просторі, що сприяло виникненню у обвинуваченого ОСОБА_5 раптового умислу на спричинення потерпілому, саме як прокурору, який підтримує обвинувачення в суді у відношенні нього, тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_5 конвоювався із зали судового засідання, в якій до цього роглядалося кримінальне провадження за участі прокурора ОСОБА_4 , що підтверджується ухвалою суд від 01.04.2021 про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, також образливими висловлюваннями в бік прокурора в ході судового розгляду вцілому, що ним в судому засіданні не заперечувалось.

Висновком судово-психіатричної експертизи №233 від 17.06.2021 (т.2 а.с.109-112), за яким ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистосі.

ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що поясненнями потерпілого і свідків обвинувачення опитаних судом, висновками експертиз, протоколами слідчих дій, судом встановлено, що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою поза межами розумного сумніву підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 345 КК України, за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений має рецидив злочинів. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушень, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, вищезазначених обставин, що обтяжують відповідальність, відповідно до ст.67 КК України, при відсутності пом`якшуючих обставин, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів та судових витрат вирішити відповідно до норм КПК України,

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.345 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 13.11.2023.

Речові докази: 4 DVD-диски з відеозаписами слідчих дій, зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000014.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: