Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/713/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0003550 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2023 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.209 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2023 року повернуто обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003550 від 30.05.2020 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.209 КК України до прокуратури для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальному акті по кожній кваліфікації дій обвинуваченого зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012 року та вказано, що ОСОБА_6 достовірно знав, що права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 не набув. Інкриміновані кримінальні правопорушення є умисними. Проте, за відсутності визначення в обвинувальному акті об`єктивної сторони кримінальних правопорушень (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень) неможливо стверджувати про наявність суб`єктивної сторони, оскільки отримання Державного акту у певний час та спосіб свідчить про законність його отримання обвинуваченим. При цьому, дії державних органів по його виготовленню, підписанню, реєстрації знаходяться поза межами волі і діянь обвинуваченого. Таким чином, для доведеності чи спростування суб`єктивної сторони (в даному випадку умислу) необхідне чітке зазначення об`єктивної сторони (часу, місця, способу). При цьому, фактичні обставини викладені в обвинувальному акті не відображають об`єктивну сторону даного правопорушення, які саме фактичні обставини про одержання Державного акту та в який спосіб, свідчать про його одержання злочинним шляхом. Крім того, фактичні дані наведені в обвинувальному акті в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що інкримінуються, та часу і способу скоєння кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить ухвалу суду про повернення обвинувального акта скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання фактично вирішив такі питання, як чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, що є не припустимим, оскільки вказані питання вирішуються судом при ухвалені вироку. Так, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом зазначено, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, викладені в обвинувальному акті не розкривають в повній мірі об`єктивну сторону вчиненого, а лише формально містять вказівку на ознаки кримінального правопорушення; фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, викладені прокурором в обвинувальному акті містять формальне поняття обвинувачення, не розкривають в якій саме формі виражається об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення.Відсутність відомостей щодо набуття та в який саме спосіб Державного акту ОСОБА_6 , вказують на не повноту та не об`єктивність відображення подій вчинення кримінального правопорушення. В той же час, судом помилково зроблено вищевказані висновки. В цілому, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України зводяться до того, що не встановлення досудовим розслідуванням часу та способу набуття ОСОБА_6 підробленого Державного акта, є перешкодою для призначення судового розгляду. Водночас, такі висновки суду не заслуговують на увагу, оскільки вказане діяння не ставиться в провину обвинуваченому. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах; використанні завідомо підробленого документа та набуті майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі зміна форми (перетворення) такого майна, вчинене особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом. При цьому, щодо вказаних діянь в обвинувальному акті вказано і час, місце, спосіб, мотив і мета їх вчинення.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору обґрунтовує своє рішення тим, що в обвинувальному акті по кожній кваліфікації дій обвинуваченого зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб набув Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КР №015944 від 22.10.2012 року та вказано, що ОСОБА_6 достовірно знав, що права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :41:342:0003 не набув. Проте, за відсутності визначення в обвинувальному акті об`єктивної сторони кримінальних правопорушень (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень) неможливо стверджувати про наявність суб`єктивної сторони. Тобто, суд дійшов висновку, що фактичні обставини такі як, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб ОСОБА_6 набув Державний акт на право власності на земельну ділянку, вказували на неконкретність обвинувачення, а також свідчили про викладення прокурором в обвинувальному акті узагальненого формулювання, що в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Питання про викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Згідно з.3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає обвинувальний акт вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п. 2 Постанови ВС від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16).

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Водночас, суд першої інстанції, всупереч вимогам КПК України здійснив оцінку встановленим фактичним обставинам кримінального правопорушення та не навів обґрунтованих підстав, які б не давали змоги розглянути дане кримінальне провадження.

Так, доводи суду на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до аналізу та оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення (не зазначення в обвинувальному акті місця вчинення правопорушення часу та способу, тобто однієї із ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення), що є неприпустимим у підготовчому судовому засіданні.

Вдавшись у підготовчому судовому засіданні до правової оцінки правильності досудового розслідування, суд першої інстанції вийшов за межі компетенції, наданої йому главою 27 КПК України, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Зазначені у рішенні суду недоліки, є такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України, оскільки вони суперечать ч. 4 ст. 22, п.п. 13-15 ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 291 КПК України.

Рішення суду про повернення обвинувального акта з підстави не зазначення місця, часу, способу вчинення правопорушення, що на думку суду порушує право обвинуваченого на захист, не відповідає вимогам КПК України.

При цьому, що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм, та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , прокурору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2023 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.209 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків скасувати.

Призначити новий розгляд в тому ж суді у підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ: