Справа № 367/6590/23
Провадження №1-кп/367/882/2023
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2023 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії підготовчого судового засідання клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

18 жовтня 2023 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтоване тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 26.10.2023, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачений не заперечує проти задоволення клопотання прокурора, захисник залишив клопотання на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно із ч.5 ст.199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч 1. ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; п.3 - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, 28 серпня 2023 року Ірпінським міським судом Київської області ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.10.2023 включно.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки місце проживання обвинуваченого зареєстроване в іншому регіоні, після події кримінального правопорушення змінив місце свого проживання, не має місця роботи, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я. Крім того, суд враховує існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд звертає увагу прокурора на те, що у попередньому судовому засіданні під час вирішення питання щодо наявності або відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України судом було визначено про наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, ризик за п.5 ч.1 ст. 177 КПК України судом не встановлено, однак у даному клопотанні прокурор знову вказує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, жодним чином не доводячи його існування.

Також, при розгляді питання про продовження запобіжного заходу суд враховує і позицію обвинуваченого, який не заперечує проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися після розгляду клопотання про застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд приходить до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Підсумовуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193-194, 196-198, 314-316, 371-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави з 23 жовтня 2023 року до 21 грудня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1