Справа №463/6220/23
Провадження №1-кп/463/224/24
УХВАЛА

16 січня 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 31 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 31 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці.

Клопотання мотивує тим, що остання обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, тобто тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується останній є тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, та будучи обізнаною про покарання, що їй загрожує, для уникнення відповідальності вона може переховуватися від суду. Разом з цим, ОСОБА_4 в умовах воєнного стану може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України, де проживає її рідна сестра, а згодом на територію російської федерації. Факт наміру ОСОБА_4 виїхати за кордон підтверджується самою ОСОБА_4 , яка після повномасштабного вторгнення російської федерації планувала із сім`єю виїхати до Чеської Республіки.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України полягає в тому, що будучи ознайомленою із матеріали кримінального провадження, ОСОБА_4 володіє інформацією стосовно свідків у ньому, у зв`язку з чим остання, перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на них з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід судового розгляду в цілому.

Крім цього, у випадку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, це призведе до забезпечення конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно показань майбутніх свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення, а саме те, що остання, змінивши своє місце проживання на м. Львів, вчиняє дії на шкоду суверенітету, обороноздатності України, Збройним силам України та іншим військовим формуванням, свідчить про відсутність у підозрюваної будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 розуміючи невідворотність покарання за вчинені нею діяння, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину - у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, який спрямований на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що остання може продовжити злочинну діяльність, оскільки перебуваючи на волі, під домашнім арештом і тд., остання зможе користуватися мобільними телефонами, комп`ютерами чи іншими електронними пристроями, та за допомогою них поширювати нову інформацію про місце розташування інших підрозділів ЗСУ чи інших військових формувань.

Враховуючи проросійську позицію ОСОБА_4 , остання може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема злочини проти основ національної безпеки України.

Ураховуючи характер вчиненого злочину та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що підозрювана може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від суду, незаконними засобами впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею зазначеного злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти інші злочини проти основ національної безпеки України. об`єктивно необхідним є продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Відповідно до ст.178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено також наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України; ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочин), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого вона обвинувачується, є достатньою та співрозмірною для обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан ОСОБА_4 дозволяють їй перебувати в слідчому ізоляторі під час судового розгляду, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Обвинувачена та захисник проти клопотання заперечили.

Обвинувачена просить обрати запобіжний захід у виді цілодобовий домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання також заперечила. Вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу. Просить застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що підозра обвинуваченій є обґрунтованою, оскільки підтверджена зібраними доказами, з якими підозрювана та сторона захисту ознайомлена.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, суд погоджується із доводами прокурора про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, постійного місця проживання у м. Львові не має, як і рідних та близьких. А тому суд погоджується з тим, що перебуваючи на волі, обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які мають бути допитані судом. Також, слідчий суддя погоджується, що прокурором достатнього наведені обґрунтування того, що підозрювана маючи проросійську позицію ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема злочини проти основ національної безпеки України.

Ці ризики існують реально та виправдовують тримання обвинуваченої під вартою з метою виконання завдань кримінального провадження.

А тому, з врахуванням того, що по кримінальному провадженні розпочато судовий розгляд та призначено судове засідання, суд вважає доцільним та обґрунтованим застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказані обставини дають підстави вважати, що застосування запобіжних заходів, не пов`язаних з утриманням обвинуваченого під вартою, не забезпечить його належної поведінки та виконання ним процесуальних рішень суду. Інший більш м`який запобіжний західне може забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що клопотання прокурора є підставним та підлягає до задоволення, а тому слід продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 2 місяці, тобто до 15 березня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику та скерувати Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 19 січня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1