Справа №949/696/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 25 травня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

18 травня 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на одній з вулиць м. Дубровиця, знайшов банківську карту "Приватбанк" № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с. Соломіївка, Сарненського району. Оскільки на рахунку даної картки перебували грошові кошти, тому він з корисливою метою, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, привласнив вказану банківську картку, не повернувши її ОСОБА_5 . Вказана картка згідно із статтею 1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 статті 1, пункту 15.2 статті 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-Ш від 05 квітня 2001 року, частини 4 статті 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-Ш від 07 грудня 2000 року, "Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління НБ України від 30 квітня 2010 року №223, рішення ВС/ККС №454/420/17 від 14 лютого 2019 року, є різновидом офіційних документів та є предметом злочину, передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні офіційним документом шляхом привласнення, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України.

Крім того, 18 травня 2022 року, під час воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, в період часу з 10 год. 25 хв. по 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки за придбання горілчаних виробів та двох пачок цигарок в магазині "Хлібний", що в м. Дубровиця по вул. 1000-ліття Дубровиці, 1/1, Сарненського району Рівненської області, на загальну суму 281 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 травня 2022 року о 10:56 год., ОСОБА_4 з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки за піну для гоління, фарбу для волосся та пральний порошок в магазині "Полоскун", що в м. Дубровиця по вул. Спортивна, 9, Сарненського району Рівненської області, на загальну суму 305 грн.

Після того, заїхавши в с. Селець, Сарненського району, продовжуючи свою злочинну діяльність, о 11:15 год. в магазині "Продукти №1", що по вул. Незалежності, 56, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки за продукти харчування на загальну суму 329 грн.

Також, 20 травня 2022 року, під час воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_4 , о 09:50 год. з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки за м`ясні продукти (шашлик) та поліетиленові пакети в магазині "М`ясна хатка", що розташований по вул. Миру в м. Дубровиця, Сарненського району Рівненської області на загальну суму 258,39 грн.

В подальшому, 20 травня 2022 року, продовжуючи свою злочинну діяльність (точного часу слідством не встановлено), ОСОБА_4 підійшов до банкомату банку "Приватбанк", що розташований в магазині "Хлібний" по вул. 1000-ліття Дубровиці, 1/1, в м. Дубровиця, Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, керуючись метою особистого збагачення, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зняття коштів з картки банку "Приватбанк" № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_5 , шляхом введення ним PIN-коду картки, який був викарбуваний на ній, незаконно заволодів належними ОСОБА_5 грошовими коштами в розмірі 200 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім цього, 24 травня 2022 року, під час воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_4 , о 10:27 год., з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки, придбавши парфуми в магазині "Панда", що в м. Дубровиця по вул. Поштова, 5, Сарненського району Рівненської області, на загальну суму 265 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24 травня 2022 року о 11:10 год., ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки за пляшку горілки ємкістю 1 л в магазині "Хлібний", що в м. Дубровиця по вул. 1000-ліття Дубровиці, 1/1, Сарненського району Рівненської області, на загальну суму 290 гривень.

В подальшому, 24 травня 2022 року, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 підійшов до банкомату банку "Приватбанк", що розташований по вул. Воробинська, 4 в м. Дубровиця, Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, керуючись метою особистого збагачення, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зняття коштів з картки банку "Приватбанк" № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_5 , шляхом введення ним PIN-коду картки, який був викарбуваний на ній, незаконно заволодів належними ОСОБА_5 грошовими коштами в розмірі 400 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Після того, 24 травня 2022 року, заїхав в с. Селець, Сарненського району, продовжуючи свою злочинну діяльність увійшов у магазин "Продукти №1", що по вул. Незалежності, 56 та з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно викрав грошові кошти, розрахувавшись через термінал за допомогою вказаної банківської картки придбавши продукти харчування на загальну суму 411 грн.

Вказаними протиправними діями в період з 18 травня 2022 року по 24 травня 2022 року, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 2739 грн. 39 коп.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у крадіжці, вчиненій повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини та ствердив, що дійсно у травні 2022 року, на одній з вулиць м. Дубровиця, він знайшов банківську карту "Приватбанк", на рахунку якої перебували грошові кошти. В подальшому, протягом певного періоду, він купупав різні речі, а саме продукти харчування, алкогольні напої, парфуми, засоби гігієни, розраховувавшись через термінал за допомогою вищевказаної банківської картки, а також декільна разів знімав у терміналі грошові кошти із вказаної банківської картки.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні надав на підтвердження вини обвинуваченого письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, у тому числі характеризуючі дані обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду характеризуючі дані, а також, враховуючи обставини справи, просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі, та на підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просив суд визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 357, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, як заволодіння офіційним документом шляхом привласнення, вчиненому з корисливих мотивів та крадіжка, вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 заволодів офіційним документом шляхом привласнення, вчиненому з корисливих мотивів та здійснив крадіжку, вчинену повторно та в умовах воєнного стану, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 357, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до кримінальних проступків та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП "Дубровицька міська лікарня".

Обставинами, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставиною, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілого ОСОБА_5 , який в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має та просить суд його суворо не карати.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 357 та частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, за якими кваліфікуються її дії, а саме: за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, суд, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Також суд вважає за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 100, 349, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. (п`ятсот десять гривень);

- за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки з покладенням відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- банківську карту "Приватбанк" № НОМЕР_1 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000063 - повернути власнику ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 ;

- чек від 24 травня 2022 року термінал 51703126 на суму 411 грн., чек від 18 травня 2022 року термінал 00113223 на суму 203 грн., чек від 20 травня 2022 року термінал 52120632 на суму 258,39 грн., чек від 24 травня 2022 року термінал 00113223 на суму 290 грн., чек від 18 травня 2022 року термінал 00038993 на суму 305 грн., чек від 18 травня 2022 року термінал 51703126 на суму 329 грн., чек від 24 травня 2022 року термінал 2773 на суму 400 грн., що знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000063 - знищити;

- 3 (три) оптичні диски DVD-R №MFP667YG20084 з відеозаписами, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000063 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1 .