Справа № 502/1823/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2023 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000878 від 09.07.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холмське Арцизького району Одеської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2023 р. приблизно о 17:20 водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним вантажним сідловим тягачем «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер НОМЕР_1 у складі з напівпричепом «ОДАЗ 9370», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у денний час доби, рухаючись по сухому асфальтному дорожньому покриттю вулиці Перемоги зі сторони вулиці Лермонтова в бік вулиці С. Карадобрі, в межах населеного пункту міста Кілія Одеської області, де організовано дорожній рух у двох напрямках, по одній смузі для руху у кожному напрямку, без горизонтальної дорожньої розмітки, з наявними дорожніми знаками 3.29 та 7.5.1 Розділу 33 «Правил дорожнього Руху України», які регулюють рух на вказаній ділянці та відповідно до яких:

3.29 «Обмеження максимальної швидкості:

«Знак забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові (20 км/год)»;

7.5.1 «Табличка поширює дію знака на вантажні автомобілі»,

в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.9 (б) та 14.2 (г) «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., які зобов`язують водія:

п. 1.5, «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожуючи життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

п. 14.2 «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що

г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу»,

продовжив рух по вказаній вулиці навпроти будинку № 54 зі швидкістю 40-50 км/год, чим перевищив обмеження максимальної швидкості руху для відповідного транспортного засобу на вказаній ділянці та наблизився до мопеду «Honda Dio Super» без реєстраційного номера (заводський номер рами НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду у попутному напрямку зі швидкістю приблизно 20 км/год.

Далі, водій ОСОБА_4 , проявляючи кримінально протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, легковажно розраховував на їх відвернення, не утримався від виконання маневру обгону, оскільки цей маневр передбачає рух на певній ділянці зі швидкістю, яка буде перевищувати швидкість мопеда, продовжив рух з перевищенням допустимої швидкості руху та здійснив маневр обгону мопеда «Honda Dio Super», не переконавшись, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та під час завершення маневру обгону, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив та допустив зіткнення з мопедом «Honda Dio Super».

В результаті вказаної дорожньою-транспортної пригоди волій мопеда «Honda Dio Super» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав наступні тілесні ушкодження:

А) закриту черепно-мозкову травму, а саме синець лівої скроневої області голови, синець верхнього повіка правого ока, синець повік лівого ока та лівої вилиці, крововилив в м`яких тканинах та скроневому м`язі лівої скроневої області голови, крововилив під тверду мозкову оболонку (60 мл крові) лівої половини середнє-черепної ямки, вогнищевий крововилив під тверду мозкову оболонку правої половини середнє-черепної ямки, крововилив під м`які мозкові оболонки лівої скроневої частки головного мозку, крововилив під м`які мозкові оболонки правої скроневої частки головного мозку;

Б) суцільний синець та вогнищеве садно в області лівої надключичної ділянки та лівого плечового суглобу, суцільний крововилив в м`яких тканинах лівої надключичної області і лівого плечового суглобу та лівих міжреберних м`язах;

В) перелом 4-го лівого ребра по середнє-підпахвовій лінії та крововилив в міжреберних м`язах в області перелому.

Смерть ОСОБА_5 настала від черепно-мозкової травми у формі крововиливу під тверду мозкову оболонку, що перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.9 (б) та 14.2 (г) «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті Потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ( ОСОБА_5 ), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та дав показання про те, що 08.07.2023 р. він направлявся на транспортному засобі «КАМАЗ» по вул. Перемоги в м. Кілія в напрямку порту для завантаження сіллю. В районі перехрестя вулиці перемоги та вулиці Поліни ОСОБА_6 він наздогнав потерпілого, який рухався на мопеді, після чого близько 500-600 м рухався за ним. Далі дорожнє покриття стало кращим та він вирішив обігнати мопед, після чого повернув з вулиці Перемоги на вулицю Кубишкіна, а далі по вул. Буковій поїхав у напрямку порту, де перед вулицею Миру в кількох метрах був зупинений співробітниками поліції, які повідомили йому, що він збив людину на мопеді. Після цього обвинувачений зі співробітниками поліції прибули на місце ДТП, де знаходився мопед, а потерпілого вже забрала швидка. Далі обвинувачений пройшов огляд на стан сп`яніння та в подальшому йому стало відомо, що через декілька годин потерпілий помер. В подальшому обвинувачений оплатив витрати на поховання потерпілого та відшкодував його синові транспортні витрати, пов`язані з поїздкою на поховання. Обвинувачений зазначає, що повністю усвідомив свою провину та в судових дебатах і останньому слові просив не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він є фізичною особою-підприємцем, що здійснює перевезення автомобільним транспортом та завдяки цьому утримує себе і свою родину, а також сплачує податки в бюджет.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст. 349, ст.351 КПК України, визнавши, окрім допиту обвинуваченого, недоцільним дослідження інших доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи згідно положень ст. 94 КПК України показання обвинуваченого на предмет їх належності, допустимості, достовірності, провівши судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого та в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні відповідного кримінального правопорушення доведена.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:

Відсутність обставин, які обтяжують покарання /ст. 67 КК України/.

Обставини, які пом`якшують покарання /ст. 66 КК України/ - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, вчиненим з необережності, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема його позитивні характеристики та відсутність відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ст.286 ч.2 КК України, судам необхідно обговорити питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Враховуючи всі вищенаведені обставини в сукупності, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, позитивну характеристику по місцю проживання обвинуваченого, який раніше не судимий та на даний час офіційно зареєстрований як фізична особа-підприємець, джерелом доходу якого є здійснення автомобільних перевезень, беручи до увагу позицію потерпілого, який в письмовій заяві просив суд не застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та призначити йому мінімальну міру покарання, суд приходить до висновку, що для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі відповідного виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та без застосування додаткового покарання, щоб не позбавити обвинуваченого можливості утримувати себе та свою родину,

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, беручи до уваги його позитивну характеристику за місцем проживання, висновок в досудовій доповіді органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позицію потерпілого щодо відсутності у нього претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, на підставі чого приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді 4 років позбавлення волі, якщо він на протязі 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обвинуваченому відраховувати з дня проголошення вироку.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили речові докази:

-свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 від 12.08.2015 та НОМЕР_5 від 19.09.2015 р. вважати повернутими законному володільцю в особі ОСОБА_4 ;

-мопед «Honda» та шолом червоного кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «КАМАЗ 5410» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп «ОДАЗ 9370», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власникам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 або їх представникам.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь держави 13621,86 гривень витрат на залучення експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1