Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/496/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 407КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2023 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді водія їдальні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобовогодомашнього арешту, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000087,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в межах досудового розслідування, а саме до 29.10.2023 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 звернувся до судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000087,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 03.04.2022 року вчинив дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з протоколом про затримання особи, від 13.09.2023 року підозрюваного ОСОБА_8 фактично затримано о 09-45 год. 13.09.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2023 року задоволено частково вказане клопотання.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 на строк до 29.10.2023 року включно, такі обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце дисклокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням виконання бойових задач та можливої передислокації військової частини;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 з`являтися у військову частину, де він перебуває з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 передано для виконання підрозділу поліції за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, постійне місце проживання, вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо нього слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 01.11.2023.

Вказує, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, також доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам, а тому, запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином у зв`язку із підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до останнього повинен бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли на електронну адресу із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: матеріалами службового розслідування та доданими до нього матеріалами, допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, слід зазначити, що як вбачається з матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу 10.07.2022 та 11.07.2023 ОСОБА_8 будучи належним чином викликаний для допиту в якості підозрюваного для проведення слідчих (розшукових) дій не з`явився поважних причин неявки не повідомив та на телефонні дзвінки не відповідає.

Також 11.07.2023 ОСОБА_8 оголошено в розшук, у зв`язку із чим того ж досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинялось.

Крім того, після вчинення діяння ОСОБА_8 самостійно до органу досудового розслідування, військової частини або іншого органу військового управління не з`явився.

А тому, враховуючи, що на певній території України наразі тривають бойові дії, частина територій не підконтрольна владі та правоохоронним органам України, існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує за вчинений злочин, може перейти на вказану територію, де тривалий час буде у подальшому переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, на думку колегії суддів перебування підозрюваного у розшуку та спроби підозрюваного будь-яким чином ухилитися від слідства та перешкодити досудовому розслідуванню, продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення є дуже ймовірними.

А тому, наявний високий ризик ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 , враховуючи обставини інкримінованого злочину, а саме те що він є військовослужбовцем, певний час перебував разом із іншими військовослужбовцями в одному місці, об`єднаний із останніми єдиним побутом, а тому має можливість вплинути на інших учасників кримінального провадження з використанням дружніх зв`язків, показання яких можуть зашкодити проведенню об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження.

Також ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжити вчиняти нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, та переховуватись від органів слідства та суду, оскільки ОСОБА_8 оголошувався в розшук

Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений, утриманців не має.

Апеляційні вимоги прокурора стосовно наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки відносно ОСОБА_8 , застосовувався розшук, наявна можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, наявна можливість впливу підозрюваного на свідків та можливість вчинення інше кримінальних правопорушень чи продовження кримінальне правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає окрему увагу, що відповідно вимог до ч. 8 ст. 176 КПК України, у зв`язку із підозрою на вчиненням ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до нього може застосовано виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, з урахуванням наявності вищезазначених ризиків, не стане перешкодою до вчинення підозрюваним дій, які будуть сприяти уникненню від відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки місце проживання підозрюваного знаходиться в смт. Олександрівка, Кіровоградської області, в той час, як орган досудового розслідування знаходиться в місті Кропивницький. Вказане унеможливить постійний цілодобовий контроль, з боку органу досудового розслідування Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, за виконанням підозрюваною передбачених ст. 194 КПК України, обов`язків.

Крім того, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваного ОСОБА_8 , наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких підстав, у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно частини ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

За вказаних підстав, колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану, вищевказаних ризиків застава у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіббуде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково обравши строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2023 року необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 183, 184, 194, 196, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, - скасувати.

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000087,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 21 день, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з 10.30 год. 09 жовтня 2023 року до 10.30 год. 29 жовтня 2023 року

Взяти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту негайно в приміщенні апеляційного суду.

Визначити розмір застави у сумі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (2684 грн х40), що складає 107360 грн.

Застава може бути внесена на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду № UA0086310, ; МФО:

820172; банк одержувача: Держказначейська Служба України м. Київ; призначення платежу - застава за підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000087.

Після внесення застави підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із смт. Олександрівка, Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3)повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з свідками у кримінальному провадженні, за винятком участі в слідчих діях та в суді.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4