Справа № 536/2281/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000140, які надійшли з Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборониЦентрального регіону з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, має на утриманні 2 неповнолітні дитини, з повною середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді стрільця-регулювальника 1 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12.01.2023 року № 53-РС, матроса ОСОБА_5 , призначено на посаду стрільця-регулювальника 1 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.01.2023 року № 12 матроса ОСОБА_5 , вважати таким, що з 13.01.2023 року посаду стрільця-регулювальника 1 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу, призваним під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-Х1У, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №29 від 06.02.2023 року матроса ОСОБА_5 направлено у військовий мобільний шпиталь (військова частина НОМЕР_3 ) та у подальшому останнього направлено на лікування у КНП «Гребінківська міська лікарня» Гребінківської міської ради Полтавської області, куди він прибув 08.02.2023.

Відповідно до ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Надалі, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-регулювальника 1 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , 13 лютого 2023 року був виписаний з КНП «Гребінківська міська лікарня» Гребінківської міської ради Полтавської області, у зв`язку із порушенням стаціонарного режиму та в подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу до військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 242 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, після виписки із лікувального закладу не з`явився 14.02.2023 на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , та перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його затримання о 14 год. 35 хв. 26.09.2023 поруч із будинком за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, 14 лютого 2023 року після виписки з КНП «Гребінківська міська лікарня» Гребінківської міської ради Полтавської області 13 лютого, перебуваючи на посаді стрільця-регулювальника 1 комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_5 , умисно, вчасно не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , без відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_5 , умисно, вчасно не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до моменту його затримання о 14 год. 35 хв. 26.09.2023 поруч із будинком за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, визнав себе винуватим, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та оскільки проти такого розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений давав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб його вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 , вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин. Відповідно до довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради № 2939 від 12.06.2023 року, ОСОБА_5 під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно характеристики з місця проживання, ОСОБА_5 зарекомендував себе як доброзичлива, відповідальна, працьовита людина, яка виявляє повагу до сусідів.

Пом`якшуючі покарання обставини обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого судом не встановлено.

Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зазначив, що критично ставиться до вчиненого, дійсно засуджує свій вчинок, розуміє протиправність своїх дій і готовий нести відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, суд бере до уваги особливості даного кримінального правопорушення, характер й обставини його вчинення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його відношення до вчиненого, суд приходить висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374, 377 КПК України, ст.ст. 50, 65, 72, ч. 5 ст. 407 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 26.09.2023 року по 06 лютого 2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України.

Строк відбуття покарання рахувати з 07 лютого 2024 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Кременчуцький районний суд Полтавської області, а засудженому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1