Справа № 442/5956/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/980/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України, -

встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Згідно з частиною 4 статті 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2022, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 02.03.2023, і визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто, з 29.07.2022.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 24 липня 2022 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, прийшов до належного ОСОБА_9 гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення цінних речей та предметів, які знаходяться в даному приміщенні.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ІХ від 22.05.2022, частково змінено статтю 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Реалізовуючи свій протиправний намір, ОСОБА_6 , в той же час усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, шляхом віджиму металопластикової віконної рами, проник всередину гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, повторно викрав кутову шліфмашинку марки «Воsch 230 GWS 20-230Н» вартістю 1800 гривень, акумуляторну шліфмашинку марки «Дніпро-М DGА-200» вартістю 1408 гривень, шліфмашинку для стін марки «Werfiks DWS 850 WF» вартістю 2028 гривень 40 копійок, ручний фрезер марки «Раскsіde 1200 РОF1200 DЗ» вартістю 2245 гривень 80 копійок, шабельну пилу акумуляторну марки «Дніпро-М DRS-200» вартістю 1775 гривень, електролобзик марки «Дніпро-М JS-75S» вартістю 1016 гривень 67 копійок, кутову шліфмашинку марки «Дніпро-М 125» вартістю 1050 гривень, які виніс з приміщення, переніс у невстановлене досудовим розслідуванням місце, тим самим привласнив чуже майно та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 11323 гривень 87 копійок. Наступного дня ОСОБА_6 викрадене майно продав ОСОБА_10 за грошові кошти.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить переглянути справу, оскільки він незгідний з висунутим йому обвинуваченням та вироком. Зазначає, що він не скоював даного злочину. Вважає, що відносно нього була сфабрикована справа, а він засуджений без прямих доказів. Просить звернути увагу на його покази, де він вказує що передавав предмети не ті що йдуть по справі. Наголошує, що відбитків його пальців не було виявлено на місці злочину.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати, закрити провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 заперечуючи проти обвинувачення зазначав, що він ніколи не проникав до будинку АДРЕСА_2 , не перебував в цьому будинку, та не крав інструмент. Інструмент який зазначено в обвинувальному акті є його власним інструментом який він бажав продати у зв`язку зі скрутним становищем, так як потрібні були гроші. Свою вину він в інкримінуємо злочині він не визнає.

Захисник звертає увагу, що стороною обвинувачення в якості доказу причетності ОСОБА_6 до крадіжки було надано висновок трасологічної експертизи від 09.08.2022 року за № СЕ-19/114- 22/13570-ТР. На дослідження експертів було надано викрутку, яка (згідно описової частини висновку) 27.07.2022 року була вилучена у ОСОБА_6 під час огляду місця події, яку останній добровільно видав працівникам поліції. Відповідно до висновку зазначеної експертизи, вирішити питання «Чи залишений слід віджиму металевою викруткою вилученої в ході огляду місця події у ОСОБА_6 » не виявляється можливим, що свідчить про відсутність встановлення механізму проникнення ОСОБА_6 до приміщення.

Наголошує, що матеріали справи не містять доказів впізнання потерпілим вкраденого електроінструмента, який було вилученого в ході досудового слідства та приєднано до справи в якості речових доказів.

Вказує, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили покази ОСОБА_6 що електроінструмент належав останньому, який він продавав у зв`язку зі скрутним становищем.

Суд при винесенні вироку не надав належну оцінку даним доказам, стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності свідчили б про його винуватість, у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у зв`язку з чим виніс незаконний вирок.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та обвинуваченого на підтримку поданих апеляційних скарг з наведених у них мотивів, прокурора про безпідставність доводів апеляційних скарг, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подані обвинуваченим та його захисником апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Зі змісту ст. 370 КПК України випливає, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлено, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до статті 94 КПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У частині другій ст. 87 КПК України надано перелік тих діянь, які суд безумовно зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст частини 2 статті 91 КПК України передбачає, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

З наведеної норми вбачається, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. В той час, як за обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, встановлюються подія кримінального правопорушення, винуватість, форма вини, тощо.

Суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, водночас підтримуючи подані апеляційні скарги зазначив, що вважає призначене йому покарання надто суворим.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами, зокрема: даними в суді першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; свідка ОСОБА_13 ; свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 25.07.2022 з фототаблицею, згідно яких, об`єктом огляду є гаражне приміщення у АДРЕСА_2 . Далі від входу пошкоджене та відчинене металопластикове вікно, на якому виявлено та вилучено сліди рук та сліди зламу віджим. Також у приміщенні знаходиться шафа, дверцята якої відчинено. На тумбочці виявлено та вилучено сліди рук; протоколом огляду місця події від 27.07.2022 та фототаблицею, згідно яких, у приміщенні Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області оглянуто електричні інструменти, які ОСОБА_13 придбав у ОСОБА_6 та добровільно видав працівникам поліції, а саме: шліфувальна пила акумуляторна марки «Дніпро-М», шабельну пилу акумуляторну марки «Дніпро-М», кутову шліфмашинку «Bosch», ручний фрезер марки «Packside», лобзик марки «Дніпро-М», шліф машинку «Werkfiks»; висновком експерта №СЕ-19/114-22/13568-Д від 05.08.2022, згідно з яким один слід пальця руки, один слід долоні, максимальними розмірами 22х14 мм, 33х88 мм, які перекопійовані на відрізках прозорої липкої стрічки №2, №3, вилучені 25.07.2022 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишені відповідно безіменним пальцем лівої руки та правою долонею особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дослідницької частини встановлено, що при відкритті пакета Головного слідчого управління НПУ з індивідуальним номером INZ2036300 виявлено таблицю до протоколу огляду місця події від 25.07.2022 (зображення 5, 6 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта); на відрізку прозорої липкої стрічки №2 перекопійовано слід папілярних ліній, офарбований речовиною сірого кольору, неправильної геометричної форми, максимальними розмірами 22х14 мм; на відрізку №3 перекопійовано слід папілярних ліній, офарбований речовиною сірого кольору, неправильної геометричної форми, максимальними розмірами 33х88 мм; із зображення 5 таблиці до протоколу огляду місця події видно три сліди рук (№1 ПЛС зі слідами рук з вікна, №2-3 ПЛС зі слідами рук з дверей тумбочки); висновками експерта про ринкову вартість представлених на дослідження об`єктів, а саме інструментів.

Доводи захисника як на підставу скасування вироку, оскільки відсутній механізм проникнення ОСОБА_6 до приміщення при апеляційному розгляді свого підтвердження не знайшли, так, згідно протоколу огляду місця події від 25.07.2022 з фототаблицею, вбачається, що об`єктом огляду є гаражне приміщення у АДРЕСА_2 . Далі від входу пошкоджене та відчинене металопластикове вікно, на якому виявлено та вилучено сліди рук та сліди зламу віджим, вказаний протокол огляду складено відповідно до вимог ст. 234 КПК України, відтак наведені апелянтом доводи з даного приводу слід визнати необґрунтованими, такими, що не можуть бути підставою для скасування вироку.

Стосовно покликань в апеляційній скарзі захисника на те, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили покази ОСОБА_6 , що електроінструмент належав останньому, який він продавав у зв`язку зі скрутним становищем, то такі не спростовують правильності кваліфікації дій обвинуваченого, не можуть свідчити про непричетність останнього до вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, доводи наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого слід розцінювати такими, що направлені на уникнення ним кримінальної відповідальності, оскільки такі спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме показаннями потерпілого, свідків та письмовими доказами справи.

Оцінюючи доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання внаслідок суворості, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував особу винного, який негативно характеризується по місцю проживання, перебуває під динамічним спостереженням у лікаря-нарколога, згідно з висновком судово-психіатричного експерта №337 від 10.08.2022 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок змішаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, синдром залежності, стан відміни, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; те, що останній раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, відсутність обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, відповідно до ст. 66, 67 КК України.

Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції частини статті за інкриміноване кримінальне правопорушення у виді 6 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги ст.ст. 65 КК України і таке покарання не відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

З огляду на вищезазначені обставини справи, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначене вироком суду покарання ОСОБА_6 слід пом`якшити до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 слід задоволити частково, а вирок суду першої інстанції змінити з пом`якшенням призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання змінити, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2022, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 02.03.2023, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4