справа № 154/238/19
провадження №1-кп/165/29/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05 жовтня 2023 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , (в режимі ВКЗ)
обвинуваченого ОСОБА_6 , (в режимі ВКЗ).
Представник потерпілого у провадженні адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного на автомобіль потерпілого ОСОБА_7 майна, в якому просить постановити ухвалу, якою передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 автомобіль марки «Фіат -Дукато», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що знаходяться у Володимирському РВП ГУНП у Волинській області.
Під час досудового розслідування, з метою збереження речових доказів на автомобіль, належний ОСОБА_7 накладений арешт і транспортний засіб зберігається на майданчику Володимирського РВП ГУНП у Волинській області. Вказаний автомобіль оглянутий, як речовий доказ, у вказаному провадженні проведена інженерно-технічна та автотоварознавча експертизи. Вважає, що скасування арешту майна і передача його власнику не вплине на об`єктивність розгляду кримінального провадження.
Вже тривалий час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості, піддається впливу зовнішніх факторів, що негативно впливає на технічний стан транспортного засобу. Зважаючи, що автомобіль належить потерпілому ОСОБА_7 і на даний час відпала необхідність у продовженні арешту автомобіля, просить передати власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання автомобіль марки «Фіат -Дукато», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що знаходяться у Володимирському РВП ГУНП у Волинській області.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 в підготовчому засіданні підтримав подане клопотання, з наведених у ньому підстав.
Прокурор, обвинувачений та захисник ОСОБА_5 не заперечили щодо задоволення клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 .
При розгляді даного клопотання суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України- підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арени майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно з ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб чи підлягає можливій конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчий має навести підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Згідно з ч. 2ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з мстою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації,3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З огляду на обмеження встановлені ч. 3-6 ст. 170 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 , у якого було вилучено автомобіль не є підозрюваним у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, може бути накладено арешт лише на підставі ч. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення збереження речових доказів.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Положеннями ст.ст. 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні їх вартості, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Суд вважає, що тривале зберігання автомобіля на відкритому майданчику призведе до пошкодження транспортного засобу, тому є підстави для передачі його на зберігання власнику.
Суд враховує, що власник автомобіля ОСОБА_7 не є обвинуваченим по даному кримінальному провадженню, його автомобіль оглянутий, тому суд, відповідно до ст. 173 ч. 4 КПК України вважає можливим змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_7 із забороною останньому його відчуження.
Таким чином, суд розглянувши дане клопотання, з урахуванням положень ч. 2 та 4 ст. 170 КК України, принципів розумності та співмірності, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту, щоб це не призвело до звуження певних прав та свобод людини, а саме залишає накладений арешт на автомобіль марки «Фіат -Дукато», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та передає його власнику на відповідальне зберігання.
Також необхідно визначити відповідальною особою за збереження вище переліченого майна - саме його та попередити ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107,110,131,167-175,309,314 КПК України, -
Клопотання про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання задовольнити.
Попередити ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність заст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_8