Справа № 591/5770/23
Провадження № 1-кс/591/3485/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000196 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 15.07.2023 за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12, ч.2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернулася захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 із зазначеною скаргою, яку мотивувала тим, що викладені у повідомленні обставини не підтверджуються доказами та підозра є необгрунтованою, крім того було порушено порядок здійснення повідомлення про підозру, оскільки підозра була вручена не ОСОБА_5 а його дружині.

В судовому засіданні захисник скаргу підтримала з мотивів, наведених в ній.

Слідчий заперечив проти скарги, вважає, що повідомлення про підозру було здійснено відповідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши вказану скаргу та надані докази слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000196, у якому 15.07.2023 було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12, ч.2 ст. 115 КК України.

Порядок здійснення повідомлення про підозру врегульований зокрема ст.ст. 276-278 КПК України. Як вбачається зі змісту оскаржуваного повідомлення про підозру зазначений процесуальний документ містить зокрема відомості про зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також на момент здійснення повідомлення про підозру існували достатні докази для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обгрунтованість підозри останнього підтверджена рядом ухвал слідчих суддів, відомості про які містяться у Єдиному реєстрі судових рішень.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають кільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом», стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Отже, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини першої статті 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Отже, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру та терміну здійснення досудового розслідування.

Наприклад, якщо повідомлення про підозру спричинює лише виникнення обов`язків підозрюваного, передбачених пунктами 1 та 3 частини сьомої статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, то й наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Тому під час розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя повинен оцінити достатність і належність доказів стосовно того, чи досягнуто стороною обвинувачення стандарту переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру. Наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Питання ж дотримання порядку збору доказів, наявність чи відсутність істотних порушень прав людини і основоположних свобод під час збирання доказів органами досудового розслідування, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України) і не можуть бути у даному випадку підставою для скасування повідомлення про підозру, а можуть бути вирішені судом під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті та ухваленні судового рішення по суті провадження.

Також суд не вбачає порушень щодо порядку здійснення повідомлення про підозру, оскільки ОСОБА_5 був відсутній за місцем проживання, тобто вручення повідомлення саме ОСОБА_5 у день його складання було неможливе, також перебував у розшуку.

Тому суд вважає, що слідчим було дотримано вимоги ст.ст. 276 - 277 КПК України щодо наявності достатніх доказів підозри, порядку здійснення та змісту повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 276-278, 303 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1