Справа № 188/52/24
Провадження № 1-кп/188/164/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000217 від 06.12.2023, стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, працює гірноробочим ШУ «Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», зареєстроване місце проживання: вул. Східна, 12, смт Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше не судимого, мобільний телефон НОМЕР_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2023 приблизно о 22.37 по вул. Каштанова в смт Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Daewoo Nexia» державний номер НОМЕР_3 , порушив правила дорожнього руху та комендантську годину, за що був зупинений працівниками ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Під час спілкування з інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 у водія автомобіля «Daewoo Nexia» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 були виявлені ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння та останньому запропоновано пройти у встановленому порядку огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер». За результатами перевірки на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 встановлено рівень алкоголю 1,85% (проміле).

Після чого ОСОБА_3 повідомлено про складання стосовно нього протоколів за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст.121, ч. 1 ст.126 КУпАП.

У цей час у ОСОБА_3 , який не бажав настання негативних правових наслідків для себе за скоєні ним адміністративні правопорушення, з метою уникнення адміністративної відповідальності виник умисел на надання працівникам поліції, які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди за невчинення ними в інтересах ОСОБА_3 з використанням наданого їм службового становища дій, які вони повинні виконати, а саме: за не складення стосовно нього протоколів про адміністративні правопорушення, тобто не притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи наявність відповідних повноважень у працівників патрульної поліції, ОСОБА_3 , знаходячись на вул. Калинова в смт Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, 05.12.2023 в період часу з 22.37 до 23.10, неодноразово звертався до працівників патрульної поліції, які є службовими особами, з проханням щодо не складання вказаних адміністративних протоколів, не документування вчинених ним адміністративних правопорушень та висловлював пропозицію надання за це неправомірної вигоди у розмірі 8 000 гривень, що засвідчило бажання і готовність останнього до надання неправомірної вигоди службовій особі.

Від пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі поліцейські сектору реагування патрульної поліції ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовими особами правоохоронного органу в зв`язку із постійним виконанням функцій представника влади з правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, відмовилися, попередивши ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за вчинення таких дій, після чого, керуючись у своїх діях чинним законодавством України, а саме: Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння ОСОБА_3 , вжили невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення та припинення кримінального правопорушення, повідомили про незаконні дії ОСОБА_3 , викликавши на місце подїї слідчо-оперативну групу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Під час досудового слідства 04 січня 2024 року прокурор Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища; щодо покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 17 000 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере

до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом установлено у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином і внаслідок якого шкода завдана державним та суспільним інтересам. Обвинувачений визнає свою вину у вчиненні цього кримінального правопорушення і просить затвердити угоду про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого.

Прокурор підтримав угоду і просив суд її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує пом`якшуючу покарання обставину, якою є щире каяття, та обтяжуючу покарання обставину, якою є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, обрана в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 04 січня 2024 року та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Майнова шкода злочином не завдана. Потерпілі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його застосування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 04 січня 2024 року уклали прокурор Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1