Справа №705/108/24
1-в/705/16/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Яснозір`я Черкаського району Черкаської області, громадянином України, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимим, який відбуває покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2021, яким засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому зазначив про те, що він на цей час відбуває покарання у Старобабанівській виправній колонії № 92.

За час перебування в установі приймав участь в ремонтних роботах по благоустрою та в програмі «Духовний розвиток», має два заохочення правами начальника установи за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку. Одне заохочення отримав перебуваючи у СІЗО м. Черкаси.

Вважає, що має право на умовно-дострокове звільнення, крім того, просить врахувати, що у разі умовно-дострокового звільнення має намір вступити до лав ЗСУ та стати на захист України проти російської агресії.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити, оскільки він відбув 2/3 строку покарання, має кілька заохочень за належне виконання обов`язків, частина стягнень, які мав, погашені, та вважає, що став на шлях виправлення, розкаюється у вчиненому та має намір мобілізуватися, тому просить звільнити його умовно-достроково.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений має 8 судимостей за злочини проти власності та проти правосуддя, двічі звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. Під час утримання в слідчому ізоляторі та відбуваючи покарання в СВК № 92 характеризується негативно, має 3 формальних заохочення, не працевлаштований. Мав вісім стягнень, при цьому один раз був поміщений в ДІЗО. За час відбування покарання засуджений жодного разу не характеризувався позитивно, процесуальні витрати за вироком суду не відшкодував, а тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Представник установи в судовому засіданні у вирішення клопотання покладався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2021 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, у вигляді 3 років позбавлення волі, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 29 грудня 2021 року.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 : 25.11.2021 року, кінець строку: 29.03.2025 року, не відбута частина покарання складає 01 рік 02 місяці 10 днів.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_5 з 16.02.2022 року відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК №92». За період відбування покарання характеризується негативно. Має 8 стягнень, 5 із яких знято та погашено у встановленому законом порядку. Має 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, та за участь у суспільно-корисному житті відділення. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, не завжди має охайний вигляд, у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх законні вимоги, але не завжди. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує посередньо, робить належні висновки, але не завжди. За характером спокійний, неконфліктний, на профілактичному обліку в установі не перебуває, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості. Разом з тим, йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та 21.12.2023 в умовно-достроковому звільненні. Засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Згідно довідки начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ СВК № 92, затвердженої 17.01.2024 року, засуджений ОСОБА_5 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 3 заохочення. Разом з тим, має 8 стягнень, 5 з яких зняті та погашені.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім цього суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 має 8 судимостей за вчинення злочинів проти власності та проти правосуддя. Двічі звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. За час відбування покарання з 16.02.2022 характеризується негативно, не працевлаштований. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Має 3 заохочення (19.08.2021, 05.07.2023, 05.10.2023), застосованих на підставі рапортів, що мають формальний характер та 8 разів порушував режим утримання в колонії, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності (28.04.2022, 21.07.2022, 26.08.2022, 07.02.2023, 22.08.2023, 15.09.2023, 25.12.2023 та 28.12.2023), зокрема, 1 раз поміщався в ДІЗО. Процесуальні витрати за вироком суду на суму 2942,00 грн. не відшкодував. За час відбування покарання в колонії жодного разу не характеризувався позитивно, про що свідчать характеристики від 04.08.2022, 20.04.2023 та від 21.12.2023.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, тяжкість, характер та кількість скоєних злочинів, за які останній відбуває покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення з установи виконання покарання і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1