Провадження № 11-сс/4808/18/24
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової п алати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

та захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2023 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 24 лютого 2024 року включно.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_9 .

Вважає,що ухвала суду першої інстанції винесена тільки з формальним дотриманням вимог закону, не є належним чином обґрунтованою та мотивованою.

Покликається на те, що слідчий суддя не вказав про наявність неповнолітньої дитини у підозрюваного ОСОБА_9 , а також те, що останній визнав свою вину, висловив намір відшкодувати сім`ї потерпілого завдану шкоду.

На його думку слідчий суддя безпідставно не врахував обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України: стан здоров`я підозрюваного, внаслідок отримання під час бойових дій вогнепального поранення, наявність міцних соціальних зв`язків, постійне місце проживання та місце роботи,репутація підозрюваного,зокрема те, що він виключно позитивно характеризується за місцем проживання,брав безпосередню участь у бойових діях, а на даний час займається волонтерською діяльністю, майновий стан підозрюваного,відсутність судимостей та повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Звертає увагу, що фактично єдиним обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає залишення підозрюваним місця події та переховування від органів досудового розслідування в іншому населеному пункті. Однак така позиція слідчого судді є однобічною, поставленою без врахування інших обставин справи, що свідчить про порушення вимог ст.370 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили врахувати , що підозрюваний ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцом проживання та має на вихованні неповнолітню дитину, повністю визнає свою причетність до вчинених правопорушень, розкаюється у вчиненому та має намір відшкодувати шкоду заподіяну потерпілим. Звертали увагу нате, що потерпілим добровільно відшкодовано шкоду на суму 80000 грн., що підтверджується відповідними документами, які надані суду. Просили скасувати постанову суду та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави,

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковник поліції ОСОБА_10 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000715 від 27.12.2023 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

28 грудня 2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України.

Кримінальне правопорушення,передбачене ч.2 ст.286 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 24 лютого 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України.

При цьому, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри за ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому перевірці під час апеляційного розгляду не підлягають.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків,так як досудове розслідування триває,встановлюються очевидці події,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Твердження захисника, що слідчий суддя зазначив доведеність ризиків тільки на підставі суворості покарання за вчиненні кримінальні правопорушення є непереконливими.

Обираючи відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: тяжкість інкримінованого злочину,наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, особу підозрюваного та характеризуючі його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Зазначені захисником підозрюваного в апеляційних доводах дані про особу підозрюваного, його ставлення до висунутого обвинувачення та часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим зменшують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, хоча і не виключають їх наявність.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочинів, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень п. 5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього ж Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання" (рішення у справі "Сергій Волосюк проти України" п. 38).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею в достатній мірі не враховані встановлені в судовому засіданні обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема: стан здоров`я підозрюваного, внаслідок отримання під час бойових дій вогнепального поранення, наявність міцних соціальних зв`язків, постійне місце проживання та місце роботи, репутація підозрюваного, зокрема те, що він виключно позитивно характеризується за місцем проживання, брав безпосередню участь у бойових діях, а на даний час займається волонтерською діяльністю, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей та повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які в сукупності вказують на наявність підстав вважати, що у разі визначення застави підозрюваному, вона може бути достатньою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

При вирішанні вищевказаного питання, колегія суддів також приймає до уваги дані про особу підозрюваного, який виховує неповнолітню дитину, ставлення підозрюваного до висунутого обвинувачення та часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим.

Колегія суддів вважає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, без урахування їх у сукупності з іншими наявними обставинами, зокрема даними про особу підозрюваного, не може бути безумовною підставою для не визначення йому розміру застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, суспільний інтерес, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, вказаних у ст.194 КПК України, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне встановити заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 на строк до 60 днів до 24 лютого 2024 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , скасувати постановити нову ухвалу.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 24 лютого 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою ОСОБА_9 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Визначити ОСОБА_9 заставу у виді 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 ( дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського апеляційного суду за реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42262052, банк отримувача Державна казначейська служба України, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0083264.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора, або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5