В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001090 від 24.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., громадянина України, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

23.07.2023 року приблизно о 16 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті хостелу № 3 за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом того, що його мобільний телефон несправний, звернувся до ОСОБА_5 , з якою мешкав в одній кімнаті хостелу впродовж останнього місяця, з проханням надати йому мобільний телефон ОСОБА_5 для здійснення телефонного дзвінка його матері.

У цей час у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки «Tecno Stark 7» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з SІМ-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 надати в тимчасове користування її мобільний телефон марки «Tecno Stark 7», запевнивши її у тому, що поверне його одразу після здійснення дзвінка. Між тим, ОСОБА_5 , будучи введеною в оману відносно намірів ОСОБА_3 , розраховуючи на його порядність, надала ОСОБА_3 власний мобільний телефон марки «Tecno Stark 7» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 4869 гривень 62 копійок, із SІМ-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , вартість якої матеріальної цінності не становить, після чого ОСОБА_3 , взявши вказаний мобільний телефон, вдаючи, що розпочав розмову по телефону на особисті теми, вийшов на вулицю під приводом того, що буде краще чути, одразу вимкнув мобільний телефон та дістав з нього SІМ-карту, після чого направився до ломбарду «Скарбниця», що за адресою: м. Київ, пр-т Бажана 3-В, де заклав указаний мобільний телефон, отримавши за нього грошові кошти в сумі 1900 гривень, які використав на особисті потреби, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4869 гривень 62 копійок.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно 23.07.2023 року приблизно о 16 годині, перебуваючи в кімнаті хостелу № 3 за адресою: АДРЕСА_2 , він звернувся до своєї сусідки ОСОБА_5 з проханням надати йому її мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка матері, запевнивши її, що поверне телефон одразу після здійснення дзвінка, після чого ОСОБА_5 надала йому мобільний телефон марки «Tecno Stark 7», який він ( ОСОБА_3 ) взяв до рук та, вдаючи, що розпочав розмову по телефону, вийшов на вулицю, одразу вимкнув мобільний телефон та дістав з нього SІМ-карту, після чого направився до ломбарду «Скарбниця», що за адресою: м. Київ, пр-т. Бажана, 3-В, де заклав указаний мобільний телефон та отримав за нього грошові кошти в сумі 1900 гривень.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Так, вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 08.11.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Указаний вирок набрав законної сили.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, 23.07.2023 року, тобто до постановлення вироку Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 08.11.2023 року, суд вважає за доцільне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 08.11.2023 року, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 /п`яти/ років 3 /трьох/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 25 жовтня 2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме чек на купівлю мобільного телефону марки «Tecno Stark 7» ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та коробку для вказаного телефону, залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: