Провадження №: 1-кп/752/350/24
У Х В А Л А

05.02.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у ході проведення відкритого судового засідання приміщенні суду у місті Києві у кримінальному провадженні № 0007931, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Голосіївським районним судом міста Києва розглядається кримінальне провадження № 0007931за обвинуваченням ОСОБА_4 у заволодінні у період серпня 2018 року чужим майном шляхом обману (шахрайство) щодо потерпілого ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди (ч. 2 ст. 190 КК України); у заволодінні у період липня, серпня, вересня 2018 року чужим майном шляхом обману (шахрайство) у великих розмірах, що вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (ч. 3 ст. 190 КК України); у заволодінні у період листопада-грудня 2018 року чужим майном шляхом обману (шахрайство) в особливо великих розмірах, що вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб відносно потерпілої ОСОБА_9 (ч. 4 ст. 190 КК України); у використанні завідомо підробленого документа (ч. 4 ст. 358 КК України).

05.02.2023 у судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, обґрунтовуючи яке вказала, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ряду злочинів та кримінальних проступків і доказова база є суттєвою для визнання його винним, а саме обвинуваченням є обґрунтованим. Так, прокурор зазначила, що 28.08.2019 обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 направлено до суду. Ухвалою від 19.01.2023 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно до ухвали від 16.03.2023 ОСОБА_4 оголошено у розшук через ухилення від явки до суду, судове провадження зупинено. На виконання ухвали від 19.01.2023 в порядку ст. 191 КПК України ОСОБА_4 затримано у Харківській області та доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Ухвалою від 08.06.2023 клопотання прокурора задоволено та обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено. При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Ризики, які слугували підставою для застосування відносно обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а саме:

- ризик переховування від суду, який обґрунтовується тим, що обвинувачений тривалий час не з`являвся до суду, що призвело до оголошення його у розшук та зупинення провадження. Тоді як доводи захисту про поважність причин неявки ОСОБА_4 до суду є беззмістовними, у зв`язку з тим, що він не направив до суду жодного повідомлення щодо себе та не надав жодного пояснення його відсутності більше ніж рік до 22.04.2022;

- ризик незаконного впливу на потерпілих обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, отримав інформацію, яка надає йому можливість фізично та психологічно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитані судом, що може призвести до зміни їх показів. При цьому, суттєвим є те, що у судових засіданнях обвинувачений винним у вчиненні інкримінованих правопорушень себе не визнає, веде себе зухвало, стверджує, що потерпілі його обмовляють і під час допиту потерпілої ОСОБА_9 вів себе не коректно, підвищував голос та останню, стверджував, що не вчиняв відносно неї жодних шахрайських дій;

- ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, обґрунтовується тим, що саме вчинення кримінальних правопорушень, у яких ОСОБА_4 обвинувачується, становило для нього джерело доходу, тоді як сам він не має місця роботи, має непогашену судимість.

Як зазначає прокурор, застосування менш суворих запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не є достатнім для запобігання описаних ризиків.

Захисник та обвинувачений заперечили проти задоволення клопотання прокурора. При цьому захисник заявила клопотання про зміну запобіжного захожу з тримання під вартою на домашній арешт, до якого приєднала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який доводить наявність у власності ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де він може відбувати домашній арешт. При цьому захисник зазначила, що клопотання прокурора є необґрунтованим і мітить посилання на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а не обвинувачується, ОСОБА_4 більше, ніж пів року перебуває під вартою, обставини, які мають значення для його продовжуваного тримання змінилися, тоді як обґрунтування прокурора не змінилося, що є порушенням норма як національного, так і міжнародного права,а тому ризик переховування від суду відсутній. Також захисник зазначила, що ризик незаконного впливу на потерпілих нічим не доведений, а є лише припущенням, адже сама прокурор не може знайти потерпілих, тоді як за час перебування обвинувального акта в суді ніякого тиску на потерпілих не вчинялося. Ризики вчинення нових кримінальних правопорушень спростовуються даними про особу обвинуваченого, який після повідомлення про підозру у 2018 році не обвинувачувався у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Заявляючи кожного разу нове клопотання, прокурор не наводить нових ризиків.

Обвинувачений підтримав захисника, зазначив, що сенсу впливати на людей у нього немає, сидить під вартою він достатньо давно і звертався до прокурора з клопотанням, щоб піти воювати, але йому відмовили.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Підстави застосування запобіжного заходу визначені у ч. 2 ст. 177 КПК України і ним є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.06.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжних захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави за відповідним клопотанням прокурора, яке подавалося разом з клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 19.01.2023, адже обвинувачений був затриманий у Харківський області 07.06.2023 та доставлений до суду на виконання ухвали від 19.01.2023 у цій кримінальній справі.

При постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом було враховано, серед іншого, обставини ухилення ОСОБА_4 від суду, у зв`язку з яким до нього неодноразово застосовувався примусовий привід та у зв`язку з чим ОСОБА_10 оголошувався у розшук, описано ризики, які будуть убезпечені через обрання найсуворішого запобіжного заходу, наведено відповідне обґрунтування.

У подальшому строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався, при цьому ухвала суду від 06.11.2023 переглядалася в суді апеляційної інстанції та залишена без змін.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що на підтвердження доведеності події і складу кримінальних правопорушень, вини ОСОБА_4 стороною обвинувачення подано письмові документи та представлено свідчення однієї потерпілої, у той же час обвинувачений свою винуватість заперечує. Докази, які були досліджені судом станом на 05.02.2024, оцінку яким буде надано у належний час та спосіб, дають підстави стверджувати, що обвинувачення є обґрунтованим. Зокрема мова йде про обвинувачення у вчиненні проступку, нетяжкого і, з урахуванням змін до законодавства, тяжкого злочинів, за які передбачено покарання за найтяжчий з них - у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Наразі ОСОБА_4 є засудженим за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 1 і 2 ст. 200 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку, тривалість 3 роки, вирок набув законної сили і він визнаний винуватим у злочині, вчиненому за схожих обставин, у яких обвинувачується зараз.

Описане вказує на суттєвий фактор криміногенних потреб у обвинуваченого. Ці обставини, поряд з даними, які характеризують обвинуваченого, зокрема відсутність офіційної зайнятості та легальних доходів, а також разом з усвідомленням тяжкості покарання, яке наразі загрожує обвинуваченому, доводить ризики, на які вказала прокурор, зокрема і посилання на те, що злочинна діяльність становила для обвинуваченого джерело доходу і достатку, і, як сам пояснив ОСОБА_4 він ніколи не був офіційно не працевлаштований. Посилання сторони захисту на наявність міцних соціальних зв`язків та поважність причин тривалої неявки до суду неодноразово ставали предметом оцінки суду в ухвалах про обрання і продовження строку дії запобіжного заходу і через відсутність нових фактичних даних, наразі також відхиляються.

Загальновідомим є та обставина, що в Україні маже два роки триває повномасштабна війна, офіційно запроваджено з 24.02.2022 воєнний стан, чисельна кількість працівників правоохоронних структур несуть посилену службу та залучені до заходів із забезпечення обороноздатності держави, що дає підстави вести мову про те, що функція контролю за дотриманням обвинуваченим умов відбуття іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може мати недостатню реалізацію. У той же час суд зауважує, що на виконання ухвали про оголошення ОСОБА_4 у розшук та надання дозволу на його затримання, правоохоронні органи знайшли у Харківській області, що територіально значно більше наближена до лінії зіткнення з військами держави агресора та тимчасово окупованою територією, ніж м. Київ, є обґрунтовані підстави вважати, що він повторно зможе відбути туди ж, що ускладнить його прибуття до суду та не сприятиме розгляду кримінального провадження у розумні строки.

На переконання суду запобіжний захід у виді домашнього арешту є наразі недостатнім для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а доводи захисту - непереконливими.

У цей же час наявний захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним ступеню небезпеки, ризики якої залишаються з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, які інкриміновані, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження, у тому числі, епізодів, тривалості злочинної діяльності, тяжкості вчиненого, що ставиться у провину.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує установлену практику Європейськогосуд з прав людини, який неодноразово зазначав про те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З огляду на тривалість раніше застосованого запобіжного заходу, суд вважає, що сукупне тримання під вартою у цьому разі не виходитиме за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінується та не суперечитиме ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає за належне продовжити раніше обраний запобіжний захід на 60 діб та залишити його без змін - тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі, порядку, що наведені в ухвалі Голосіївського районного суду міста Києва від 08.06.2023, оскільки суду не було доведено обставин зменшення ризиків, та того, що інші, менш суворі запобіжні заходи за ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну процесуальну поведінку.

З описаного вище мотивування відхиляється клопотання захисниці.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 176, 177, 182, 183, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб по 04.04.2024 включно з можливістю внесення застави.

3.Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з 05.02.2024.

4.Порядок внесення застави, її розмір, сума 268 000 (двісті шістдесят вісім тисяч) грн, відповідні наслідки визначати як такі, що описані в ухвалі Голосіївського районного суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 752/17860/19.

5.Клопотання захисниці про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 06.02.2024 о 17:38.

Суддя ОСОБА_1