В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0002697 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого двірником у ЖК «Арсеналець-2», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних провапорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2023 року, приблизно о 05 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлявся до місця своєї роботи та проходив через «парк Перемога», що розташований у Дніпровському районі міста Києва, де на одній із розташованих лавок побачив сумку чорного кольору марки «Харвест», вартістю 2000 гривень, яку він забрав. Оглянувши вміст сумки, всередині знаходилися наступні речі, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; шкіряний гаманець марки «Баглст», вартістю 1500 гривень; банківська карта «МОНО Банк» № НОМЕР_1 ; золотий ланцюжок вартістю 4000 гривень; золотий хрестик вартістю 2000 гривень; золоті сережки прямокутної форми вартістю 2000 гривень; срібний ланцюжок із плетінням «бісмарк», вартістю 4000 гривень; срібний хрестик вартістю 1000 гривень; картхолдер з банківськими картами та картами на знижки, що належать ОСОБА_6 , і в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме сумки з майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 взяв банківську карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 та зайшов до магазину «ВОХ», що розташований за адресою: м.Київ, Дарницький б-р, 5-А, де вибрав товар на суму 83 гривні 00 копійок та о 05 годині 34 хвилини оплатив вищевказаною картою.

Зрозумівши, що можна здійснювати покупки та оплачувати викраденою картою ОСОБА_7 здійснив ряд покупок у різних магазинах на різні суми, а саме: 06 год. 04 хв. магазин «АТБ», що розташований за адресою: м.Київ, б-р.Праці, 6, на суму 820 грн. 70 коп.; 06 год. 24 хв., магазин «ВОХ», що розташований за адресою: м.Київ, б-р.Дарницький, 5-А, на суму 946 грн. 58 коп.; 06 год. 27 хв., магазин «ВОХ», що розташований за адресою: м.Київ, б-р.Дарницький, 5-А, на суму 253 грн. 20 коп.; 08 год. 23 хв. магазин «Червоний маркет», що розташований за адресою: м.Київ, вул.П.Полуботка, 5, на суму 209 грн. 70 коп.; 08 год. 34 хв. магазин «Тютюнові вироби», що розташований за адресою: м.Київ, вул.П.Полуботка, 9-А, на суму 215 грн. 00 коп.; 08 год. 37 хв. магазин «Мобіл Тренд», що розташований за адресою: м.Київ, вул.П.Полуботка, 9-А, на суму 298 грн. 00 коп.; 08 год. 51 хв. магазин «Ва 315», на суму 288 грн. 99 коп.; 08 год. 54 хв. магазин «Крістал Оптик», на суму 600 грн. 00 коп.; 08 год. 57 хв. магазин «Рошен», що розташований за адресою: м.Київ, вул.Андрія Малишка, 2, на суму 156 грн. 56 коп.; 09 год. 09 хв., магазин «ВОХ», що розташований за адресою: м.Київ, б-р.Дарницький, 5-А, на суму 323 грн. 96 коп.; 09 год. 35 хв., магазин «Сільпо», що розташований за адресою: м.Київ, б-р.Дарницький, 8-А, на суму 115 грн. 95 коп.;

Продовжуючи, свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 направився до приміщення ломбарду, яке розташоване по вулиці Андрія Малишка, в місті Києві та здав під заставу ювелірні вироби, які знаходилися у сумці, якою він незаконно заволодів.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_3 , завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 20811 гривень 64 копійок.

Крім того, 29 липня 2023 року, приблизно о 05 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлявся до місця своєї роботи та проходив через «Парк Перемога», що розташований у Дніпровському районі міста Києва, де на одній із розташованих лавок побачив сумку чорного кольору марки «Харвест», в якій знаходилась банківська карта АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , яка відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року, ст.ст.1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 05.04.2001 року, ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року відповідають визначенню поняття «офіційний документ». В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним офіційним документом, шляхом його присвоєння, достовірно усвідомлюючи, що вищевказана банківська карта йому не належить.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінальних провапорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 29 липня 2023 року, приблизно о 05 годині 20 хвилин, він направлявся до місця своєї роботи та перебуваючи в «парк Перемога», на одній із лавок побачив сумку, підійшов до неї, оглянув її вміст та взяв її собі. В даній сумці він знайшов банківську картку, якою в подальшому розраховувався за покупки, ювелірні вироби пішов та здав до ломбарду. В подальшому його було затримано працівниками поліції в метро, які виявили в нього посвідчення на інше ім`я.Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Завдану потерпілому матеріальну шкоду відшкодував в повному обсязі. Зробив для себе висновки, шкодує про вчинене. На даний час працює двірником, має ряд тяжких хронічних захворювань (ВІЛ-інфекція та гепатит), проживає з мамою, яка має тяжке онкологічне захворювання та перебуває на його утримання, просить не позбавляти його волі та дати шанс виправитися.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.357 КК України як викрадення та привласнення офіційного документу, вчинене з корисливого мотиву.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є у тому числі тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має ряд тяжких хронічних захворювань та має на утриманні мати, яка має тяжке онкологічне захворювання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відсутність претензій з боку потерпілого, про що свідчить наявні в матеріалах справи заяви від потерпілого, а також конкретні обставини справи.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі та в межах санкції ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі.

Статтею 72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі, крім іншого, відповідають два дні обмеження волі.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, тобто за ст.70 КК України із застосуванням ст.72 КК України, перевівши покарання у виді обмеження волі у більш суворий вид - позбавлення волі, з дотриманням правил складання різновидних покарань, виходячи з того співвідношення, яке встановлено для них у ст.72 КК України.

Враховуючи положення ст.75 КК України, думку потерпілого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, спосіб його життя, тісні соціальні зв`язки, а також інші дані, що характеризують особу винного, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відстуні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних провапорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 1 (одного) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0002697 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/13566/23.

Речові докази: майно, що належить ОСОБА_5 , яке було вилучено 30.07.2023 року на ст. м.Дарниця, яке передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - залишити йому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1