Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000213 від 17 серпня 2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхівськ Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою загальною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_6 16 серпня 2022 року, приблизно о 17 годині 35 хвилин, перебуваючи на території, що по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс не менше п`яти ударів кулаком лівої руки в область голови, обличчя та тулуба ОСОБА_8 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі захисник та обвинувачений покликаються на незаконність вироку суду першої інстанції та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказують, що постанова про призначення прокурора у даному кримінальному провадженні від 17 серпня 2022 року на час виконання вимог ст. 290 КПК України не була підписана прокурором відповідно до вимог ст. 37 КПК України, а тому, на думку сторони захисту, повідомлення про підозру від 23.09.2022 року не можна вважати таким, що здійснено уповноваженою особою, а отже і такою, що була пред`явлена.

Зазначають, що не підписання прокурором зазначеної постанови обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень.

Вважають, що докази у кримінальному провадженні отримані з порушенням встановленої процедури, тому просять визнати їх недопустимими.

Просять вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2023 року скасувати. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 АКК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого і захисника в інтересах обвинуваченого не підлягає до за задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Апеляційним судом встановлено, що показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтвердив нанесення потерпілому ОСОБА_8 не менше п`яти ударів рукою в різні частини тіла потерпілого, який напередодні вдарив його сина, даними протоколу проведення слідчого експеримента з потерпілим ОСОБА_8 від 22.08.2023 року, даними протоколу огляду відеозапису від 23.08.2023 року, який був переглянутий в ході судового провадження, даними висновку експерта № 233 від 17.08.2023 року, повністю підтверджується факт нанесення обвинуваченим, при встановлених судом першої інстанції обставинах, потерпілому не менше п`яти ударів в область голови, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Щодо доводів захисника про недопустимість доказів у зв`язку з відсутністю підпису прокурора у постанові про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 17 червня 2022 року, то вони були предметом оцінки судом першої інстанції, які не знайшли свого підтвердження, з наведенням відповідного мотивування у вироку суду, з чим погоджується і колегія суддів та не беруться до уваги з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто, не будь-яке процесуальне порушення спричиняє недопустимість доказів, а лише ті з них, які призвели до істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Колегія суддів звертає увагу, що відомості про те, який слідчий здійснює досудове розслідування, а саме ОСОБА_9 , і який прокурор здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_10 , були внесені в Єдиного реєстру досудових розслідувань, витяг з якого наявний в матеріалах даного кримінального провадження. Тривале проведення досудового розслідування, використання слідчим та прокурором ресурсів своїх органів та інші фактори провадження свідчать про те, що розслідування і процесуальне керівництво цими особами проводилося за відповідними рішеннями керівників.

Крім того, під час судового розгляду, прокурором надано копію постанови від 17.08.2022 року та витяг з ЄРДР, які долучені судом в порядку ст. 317 КПК України та дослідженні в судовому засіданні.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які скарги чи зауваження сторони захисту з приводу проведення досудового розслідування неуповноваженими особами під час вчиненнями відповідних процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про недопустимість досліджених судом першої інстанції доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За наведеного, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_8 ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів. Суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину встановлених судом подій, які мали місце 16 серпня 2022 року та вказують на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, навівши при цьому детальні переконливі мотиви свого рішення.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується посередньо, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання. З врахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до переконливого висновку про призначення обвинуваченому покараннян в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на відповідний строк.

За наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування і закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА :

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3