Справа № 183/8676/22
№ 1-кп/183/874/23
У Х В А Л А

22 листопада 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000964 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Балаклійського району Харківської області, громадянин України, маючого середню освіту, не працюючого, учасника бойових дій зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.413 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України № 27 від 21.01.2020 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_3 , з яким укладено контракт на три роки з 21.01.2020 по 21.01.2023 та прийнято на військову службу за контрактом, призначено на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони, з 21.01.2020 зараховано на всі види забезпечення.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України № 259/2022 з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, на 30 (тридцять) діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до п. 2 розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом № 359 Міністра Оборони України від 29.06.2005 військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

Відповідно до п. 3 розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом № 359 Міністра Оборони України від 29.06.2005 у польових умовах, на привалах, блокпостах та опорних пунктах стрілецька зброя встановлюється в похідні мотузкові ставниці.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до відомості закріпленої зброї за особовим складом роти охорони батальйону охорони, за солдатом ОСОБА_3 закріплено автомат «АК-74» № НОМЕР_2 .

Відповідно до відомості видачі зброї та боєприпасів особовому складу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, 24.02.2022, солдату ОСОБА_3 видано автомат «АК-74» № НОМЕР_2 .

Так, солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді стрілець відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони, 26.02.2022 під час несення служби у населеному пункті Балаклія Харківської області, та виконанні службових обов`язків, виконуючи свої обов`язки, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу І, Х п.п. 2, 3 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом № 359 Міністра Оборони України від 29.06.2005, не забезпечив збереження ввіреного йому для службового використання автомата «АК-74» № НОМЕР_2 , залишивши його без нагляду при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, що призвело до його втрати, внаслідок порушення правил його зберігання.

В ході проведення пошукових заходів, закріплену за солдатом ОСОБА_3 зброю, автомат АК-74 № НОМЕР_2 , не виявлено.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 413 КК України, як втрата військового майна, тобто втрата ввіреної для службового користування зброї, внаслідок порушення правил їх зберігання в умовах воєнного стану

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечує щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, вказавши, що ОСОБА_3 вину визнає, щиро кається в скоєному, відшкодував збитки, також він є учасником бойових дій, вперше вчинив нетяжкий злочин.

Суд, дослідивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , вислухавши обвинуваченого та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та підстави щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, встановив, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ст. 288 КПК України розгляд клопотання здійснюється у присутності сторін кримінального провадження в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 передбачене ч.3 ст. 413 КК України, є кримінальним злочином який віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Суд, відповідно до ст. 66 КК України, при вирішенні справи, приймає до уваги дії обвинуваченої особи, її ставлення - щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в активній участі у розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, який внутрішньо переконавшись, надавши критичну оцінку своїй протиправній поведінці через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, активно, за власною ініціативою сприяв розкриттю правопорушення, надавав докази і іншу інформацію про свою злочинну діяльність.

Тому судом враховано як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого це щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки згідно п. 1 ч. 1 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, і такі обставини характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи правопорушника та вчиненого ним діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане в діях ОСОБА_3 проявилося щире каяття.

Обставин, які обтяжують вину ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Оцінюючи поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 суд звертає увагу на те, і бере до уваги факти виконання такою особою процесуальних обов`язків, явки в судові засідання, що не призвело до затягування судового розгляду, що вказує на добросовісну і відповідальну процесуальну поведінку обвинуваченої особи.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про обвинувачену особу, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе шляхом задоволення клопотання обвинуваченого, а кримінальне провадження необхідно закрити.

Суд вважає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_3 провину свою визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, мав належну процесуальну поведінку, як на досудовому розслідуванні так і в суді, висловлює жаль з приводу вчиненого, згідний нести кримінальну відповідальність за вчинене, не притягувався до кримінальної відповідальності, він зробив належні висновки для себе.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував завдану шкоду (підтверджено довідкою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 08.02.2023 року №46/ф), а також те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_3 від 28 серпня 2023 року), у зв`язку з чим, на думку суду, встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, враховуючи поведінку ОСОБА_3 - дієве каяття, усвідомлення протиправності вчиненого діяння, висловлювання критичного відношення до своїх дій, зважаючи на характеризуючі дані особи, суд дійшов висновку, що ці фактори істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, по справі встановлені обставини, що пом`якшують покарання настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Таке рішення суду, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення в подальшому кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, оскільки здобуті необхідні та достатні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 285-288, 314, 392-395 КПК України, суд,-

постановив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , яке підтримав прокурор про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку з дійовим каяттям - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000964 від 03 листопада 2022 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1