Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/814/24
У Х В А Л А

06.02.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення Берегівського відділу ГНУП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 05.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 здійснюючи досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000103 від 05.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Клопотання обґрунтовується тим, що 04.02.2024 року до ч/ч ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від наряду УПО в Закарпатській області про те, що в гаражному приміщенні дворогосподарства АДРЕСА_1 , виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , який мав при собі два згортки фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження та дві пластикові пляшки з фольгою на горловині.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 05.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 309 КК України.

05 лютого 2024 року, старшим слідчим слідчого відділу відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було проведено огляд місця події, а саме гаражного приміщення розміщеного на території дворогосподарства АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено пластикову пляшку з етикеткою «Pepsi» зі зрізаним дном та фольгою на горловині, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530330, пластикову пляшку без етикетки зі зрізаним дном, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530328, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ PSP2348460, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ WAR1530329.

Згідно постанови старшого слідчого ОСОБА_3 від 05.02.2024 року пластикову пляшку з етикеткою «Pepsi» зі зрізаним дном та фольгою на горловині, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530330, пластикову пляшку без етикетки зі зрізаним дном, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530328, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ PSP2348460, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ WAR1530329, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000103 від 05.02.2024 року.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власник вилученого майна, приховає, пошкодить, зіпсує, знищить, перетворить або відчужить його іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Відповідно до ст. 236 ч. 7 - при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 вказаної статті вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: пункт 1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, пункт 3) є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.168 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тобто, вилучені в ході огляду місця події речі є тимчасово вилученим майном.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що пластикову пляшку з етикеткою «Pepsi» зі зрізаним дном та фольгою на горловині, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530330, пластикову пляшку без етикетки зі зрізаним дном, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530328, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ PSP2348460, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ WAR1530329, відповідно до ст.98 КПК України визнаний речовим доказом згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна та проведення експертиз.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, призначення по ним відповідних судових експертиз, та з метою забезпечення спеціальної конфіскації необхідно накласти арешт на вказані речові докази.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Не накладення арешту на майно, а саме заборони користування, розпоряджання майном може призвести до того, що власник майна, приховає, пошкодить, зіпсує, знищить, перетворить або відчужить його іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, та те, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно, є засобом і предметом кримінального правопорушення, має значення речового доказу на якому збереглися сліди злочину, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації з метою проведення експертних досліджень та судових експертиз, що неможливо без них, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, просить подане клопотання задоволити.

Слідчий ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд поданого клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Окрім цього, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна підпадає під критерії визначені ст.167 КПК України та може бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

1) призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

2) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

3) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази: пластикову пляшку з етикеткою «Pepsi» зі зрізаним дном та фольгою на горловині, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530330, пластикову пляшку без етикетки зі зрізаним дном, упаковану до спец. пакету НПУ WAR1530328, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ PSP2348460, згорток фольги зі вмістом сухої речовини рослинного походження, упакований до спец. пакету НПУ WAR1530329, які поміщенні до ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, і були 05 лютого 2024 року вилучені в ході проведення огляду місця події гаражного приміщення розміщеного на території дворогосподартсва АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу небуло подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1