Провадження № 11-кп/824/161/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0003063 від 30.10.2022 за апеляційними скаргами прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва та захисника обвинуваченої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Києва, неофіційно працюючу в салоні краси, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,засуджено:

за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,засуджено:

за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

на підставі ст.76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 22.10.2022, приблизно о 16 годині 10 хвилин, знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Ашан», що за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17, вчинили таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, яке належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ». Так, під час відвідування гіпермаркету, у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , за попередньою змовою, перебуваючи в торгівельному залі гіпермаркету, де пересвідчившись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрали продукти харчування, побутові товари та корм для тварин на загальну суму 1632 грн. 53 коп. (без урахування ПДВ), за яке не розрахувалися на касі самообслуговування. Після чого з місця вчинення злочину обвинувачені зникли разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАТРКЕТ» (ідентифікаційний код 354428481) майнової шкоди на загальну суму 1632 грн. 53 коп. (без урахування ПДВ).

Крім цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , спільно, за попередньою змовою, 30.10.2022, приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Ашан», що за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 17, вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, яке належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ». Так, 30.10.2022, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 прийшли до гіпермаркету «Ашан» для здійснення покупок. В цей час у них виник повторний, спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 взяли у приміщенні гіпермаркету «Ашан» вагові товари та під час їх зважування на вагах самообслуговування ввели недостовірну інформацію про зважування інших дешевших товарів. При цьому, вищевказані особи, використовуючи електронні ваги, роздрукували етикетки, які не відповідають дійсності та наклеїли їх на поліетиленові та паперові пакети, а саме: замість товару Креветка королівська чищена 31/40, вагою 0,758 кг., загальною вартістю 587 грн. 20 коп. (без урахування ПДВ), було вказано ОСОБА_11 загальною вартістю 56 грн. 47 коп. (з урахування ПДВ), з метою недоплати на суму 530 грн. 73 коп.; замість товару авокадо Авокадо Hass, у кількості 2 шт., загальною вартістю 83 грн. 17 коп. (без урахування ПДВ) було вказано Картопля червона вагова, вагою 0,414 кг., загальною вартістю 04 грн. 35 коп. (з урахування ПДВ), з метою недоплати на суму 78 грн. 82 коп.; замість товару Капуста Молода ваг., вагою 0,614 кг, загальною вартістю 18 грн. 37 коп. (без урахування ПДВ), було вказано Картопля червона вагова, вагою 0,614 кг, загальною вартістю 06 грн. 45 коп. (з урахування ПДВ), з метою недоплати на суму 11 грн. 92 коп.; замість товару Морква ваг., вагою 0,606 кг, загальною вартістю 11 грн. 41 коп. (без урахування ПДВ), було вказано Картопля червона вагова, вагою 0,608 кг, загальною вартістю 06 грн. 38 коп. (з урахування ПДВ), з метою недоплати на суму 5 грн. 03 коп.

Після цього, останні продовжили обирати товари, та в подальшому підійшли до каси самообслуговування гіпермаркету «Ашан» та почали сканувати товари, які були зібрані ними до візка раніше. Надалі, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи повторно, умисно та перебуваючи у попередній змові, відсканували через касу самообслуговування обрані ними товари на загальну суму 1580 грн. 45 коп. (з урахуванням ПДВ), у тому числі товари з етикетками, що не відповідають дійсності та оплатили їх вартість. Окрім того, під час сканування товарів ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення товарів, помістили до пакету наступні товари не відсканувавши та не оплативши їх вартість, а саме:

-«Ковбаски для гриля», у кількості 1 шт., загальною вартістю 79 грн. 08 коп. (без урахування ПДВ);

-«Хліб Фугас пшеничний», вагою 0,394 кг., загальною вартістю 52 грн. 21 коп. (без урахування ПДВ);

-«Заправка буряково-томатна», у кількості 1 шт., загальною вартістю 23 грн. 25 коп. (без урахування ПДВ);

-«Батончик какаду», у кількості 2 шт., загальною вартістю 17 грн. 17 коп. (без урахування ПДВ);

-«Батончик Делітес», у кількості 1 шт., загальною вартістю 08 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ);

-«Вафлі Артек», у кількості 1 шт., загальною вартістю 34 грн. 68 коп. (без урахування ПДВ);

-«Квасоля біла консервована», у кількості 1 шт., загальною вартістю 45 грн. 75 коп. (без урахування ПДВ);

-«Ковбаса королівська», у кількості 1 шт., загальною вартістю 178 грн. 23 коп. (без урахування ПДВ);

-«Вершки Яготинські», у кількості 1 шт., загальною вартістю 44 грн. 83 коп. (без урахування ПДВ);

-«Корм гурме голд», у кількості 1 шт., загальною вартістю 17 грн. 42 коп. (без урахування ПДВ);

-«Трюфельний мус з грибами», у кількості 1 шт., загальною вартістю 20 грн. 42 коп. (без урахування ПДВ);

-«Філе індика груп В/У охол.,» вагою 2,08 кг., загальною вартістю 429 грн. 05 коп. (без урахування ПДВ), а всього майна на загальну суму 1576 грн. 59 коп.

Після чого, скориставшись тим, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, помістивши всі вказані товари до пакету, вийшли за межі касової зони, перетнувши магнітні рамки та направилися до виходу з магазину, однак не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було затримано працівниками охорони з наявним при них неоплаченим майном, яке належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАТРКЕТ» на загальну суму 1576 грн. 59 коп. (без рахування ПДВ).

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вважав вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність а саме, в частині застосування ст.69 та ст.75 КК України, які не підлягали застосуванню, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_9 внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів, зазначив, що суд лишив без належної оцінки дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчинених діянь та особи обвинуваченого та помилково дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Разом з цим, зазначив, що поза увагою суду лишились ті обставини, що ОСОБА_9 визнав свою вину тільки під час судового розгляду справи та відшкодував шкоду потерпілому тільки перед слуханням справи по суті, вчинив дві крадіжки в умовах воєнного стану, зухвало, з одного і того ж магазину з невеликим проміжком часу. Вважає що виправлення обвинуваченого неможливе без застосування до нього реального покарання у виді позбавлення волі. Відтак, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. У решті вирок залишити без змін. Вирок щодо ОСОБА_10 прокурором не оскаржується.

В апеляційній сказі захисник обвинуваченої не погоджується з вироком суду та вважає його необґрунтованим в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_10 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції з урахування особи обвинуваченої, відсутності обтяжуючих обставин та визнання обвинуваченою своєї вини, мав можливість застосувати до ОСОБА_10 ст.69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією інкримінованої статті, однак суд не надав оцінку особі обвинуваченої. На думку захисника, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є несправедливим за своїм розміром через суворість та не співмірним завданій матеріальній шкоді, яку обвинувачена не мала наміру уникати відшкодовувати. Вважає, що до обвинуваченої можливо застосувати положення ст.69 КК України, призначивши їй покарання менш суворе, ніж передбачене нижньою санкцією інкримінованої їй статті. Також на переконання апелянта, до ОСОБА_10 можливо застосувати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, застосувавши вимоги ст.75 КК України, встановивши їй мінімальний іспитовий строк. Відтак, просив вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_10 , призначивши їй покарання із застосуванням положень ст.69 та ст.75 КК України з визначенням мінімального іспитового терміну.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, підтвердив її доводи і просив задовольнити та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

обвинувачених та їх захисників, які апеляційну скаргу прокурора не визнали, просили залишити її без задоволення, та підтримали вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 ;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та на необхідності задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 з огляду на таке.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.Висновки суду щодо встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 за ч.4 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.

Як вбачається з вироку, покарання за ч.4 ст. 185 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 було призначене із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За змістом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до мотивувальної частини вироку суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст. 185 КК України врахував наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, якими судом визнані: щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданої шкоди. Наявність цих обставин, у поєднанні із даними про особу обвинуваченого, які викладені у вироку, дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для застосування до призначеного за ч.4 ст. 185 КК України покарання положень ст. 69 КК України шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування ст. 69 КК України є безпідставними. Зокрема, з матеріалів провадження та пояснень учасників в суді апеляційної інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 відшкодував в ході розгляду справи в суді всю шкоду, яка була заподіяна внаслідок його неправомірних дій, при цьому шкода була відшкодована навіть у більшому розмірі. ОСОБА_9 дійсно щиро розкаюється у вчиненому, усвідомлює негативні наслідки вчиненого та з урахуванням даних про його особу, які містяться в матеріалах справи, який виключно позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України. Доводи прокурора про те, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - відшкодування ним завданої шкоди, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, із урахуванням даних про його особу, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, висновки суду першої інстанції про застосування положень ст. 69 КК України є такими, які ґрунтуються на вимогах закону та на матеріалах кримінального провадження, що указує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Так, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працює, хоча і не офіційно, а також з урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та його відношення до вчиненого та його наслідків, дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави вважати, що виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства та необхідності звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Апеляційна скарга прокурора не містить обгрунтованих доводів, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст. 75 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення. Вирок в частині призначеного ОСОБА_10 покарання прокурором не оскаржується.

Разом з тим, на думку колегії суддів, є слушними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про суворість призначеного обвинуваченій ОСОБА_10 покарання та можливість застосування до неї положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Як вбачається з вироку, мотивуючи рішення про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України у виді реального позбавлення волі суд першої інстанції вказав на дані, що характеризують особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, обставини, що обтяжують покарання відсутні, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої суд визнав щире каяття. Також судом враховано тяжкість вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень.

Між тим, колегія суддів вважає, що судом неповною мірою були враховані всі дані, що характеризують особу обвинуваченої та всі обставини, які пом`якшують її покарання. Так, в суді апеляційної інстанції було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень була працевлаштована, хоча і не офіційно, а саме, працювала в салоні краси, також судом не враховано те, що обвинувачена проживала з дідусем та бабусею, які є особами похилого віку та яким вона допомагала, у тому числі, матеріально. Крім того, кошти, які були сплачені обвинуваченим ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної крадіжками шкоди були сплачені ними обома, тобто нею також була відшкодована заподіяна шкода, що є обставиною, яка також пом`якшує покарання обвинуваченої. Крім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачена вказала на те, що вона усвідомлює протиправність своєї поведінки, висловила щирий жаль з приводу вчиненого та зробила для себе належні висновки.

Сукупність встановлених як судом першої інстанції так і апеляційним судом обставин, що характеризують особу обвинуваченої, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме, щире каяття та відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченої до вчиненого та їх наслідків, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, та дають підстави для застосування до призначеного обвинуваченій покарання за ч.4 ст. 185 КК України положень ст. 69 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_10 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна та її дії були кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України. Судом першої інстанції останній за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України було призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також те, що викрадене майно було повернуто потерпілому, негативних наслідків від його вчинення не настало, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України визначивши його у розмірі 5 років позбавлення волі. Відповідна зміна вироку покращує становище обвинуваченої, а тому, згідно вимог ч.2 ст. 404 КПК України дає можливість суду апеляційної інстанції вийти за межі апеляційних вимог.

Крім того, питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, працювала, хоча і не офіційно, а також з урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченої, поведінка обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення та її відношення до вчиненого та його наслідків, приводять колегію суддів до переконання щодо можливості виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства та необхідності звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому призначене їй остаточне покарання у виді позбавлення волі є таким, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок його суворості.

Установлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинувачену, поведінка обвинуваченої після вчинення кримінальних правопорушень, усвідомлення протиправності своєї поведінки, виконання нею обов`язку по відшкодуванню шкоди та зміна поведінки обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення указують на те, що обвинувачена дійсно розкаялася у вчиненні кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів вважає, що тривалість іспитового строку повинна становити один рік та в умовах здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_10 під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за необхідне вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання змінити, застосувати до призначеного покарання за ч.4 ст. 185 КК України положення ст. 69 КК України та визначити за вказаною статтею покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, призначене ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України покарання пом`як шити до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, остаточне покарання обвинуваченій призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю один рік та з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 та п. 2 ч.3 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_10 згідно з ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

ОСОБА_10 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4