Справа №136/1798/18
Провадження №1-кп/127/914/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

Колегія суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілої ОСОБА_16 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_17 ,

представників служби у справа дітей Липовецької райдержадміністрації

Вінницької області ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

представника ювенальної превенції Вінницького РУП ОСОБА_20 , захисника ОСОБА_21 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_22 ,

обвинуваченого ОСОБА_23 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000178, які надійшли з Немирівської місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента Іллінецького Державного аграрного коледжу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_23 , 03 червня 2018 року близько 02.00 год., перебуваючи разом із неповнолітньої ОСОБА_16 поблизу туалету, який розташований на території Липовецької ЗОШ №2 у м. Липовець, вул. Героїв Майдану №11, Липовецького району, Вінницької області, почав гладити її за волосся тим самим схиляючи до вступу з ним в статеві зносини, на що остання відповіла відмовою. Після цього, ОСОБА_23 на ґрунті раптово виниклого умислу на вступ із останньою у статеві відносини із застосуванням фізичного насильства наніс один удар своєю ногою під коліно ОСОБА_16 , від якого остання не втримавши рівноваги впала на землю. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування, ОСОБА_23 взяв шкіряний ремінець від сумки, належної ОСОБА_16 , та накинувши його на шию останньої, почав її душити, погрожуючи при цьому, що у разі відмові від вступу з ним в статеві відносини придушить її.

Після цього, ОСОБА_23 , тримаючи ОСОБА_16 за волосся, підняв останню із землі та повів її до приміщення туалету, де шляхом погроз у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, змусив останню зняти її нижній одяг, та повторно повалив її на землю. Продовжуючи свій умисел на зґвалтування ОСОБА_16 , ОСОБА_23 поставив її на коліна та всупереч її волі, порушуючи статеву недоторканість, вступив із ОСОБА_16 у статеві відносини природним способом, які тривали близько 10 хвилин.

У подальшому ОСОБА_23 після закінчення статевого акту з місця події зник, при цьому своїми протиправними насильницькими діями статевого характеру спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді множинних внутрішнє-шкірних крововиливів на передній поверхні шиї в середній та нижній третинах, синець на бічній поверхні шиї ліворуч; синець на задній поверхні правого плечового суглобу з переходом на задню поверхню правого плеча, внутрішнє-шкірні крововиливи на задній поверхні правого передпліччя у верхній третині; 2 садна на зовнішній поверхні правого передпліччя, множинні садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; синець з саднами на передній поверхні правого колінного суглобу, синець з саднами на передній поверхні лівого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_23 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, пояснив, що даний злочин він не вчиняв, певний час він зустрічався з потерпілою, вони розійшлися і обвинувачений почав зустрічатися з іншою дівчиною. Потерпіла погрожувала дівчині обвинуваченого, оскільки сама хотіла з ним зустрічатися, тому обвинувачений в той день і викликав потерпілу поговорити.

Обвинувачений, відповідно до ст. 63 Конституції України, відмовився від надання показів, вважає себе не винним та просить суд його виправдати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_22 суду пояснив, що обвинувачений його син. Законний представник з дружиною, матір`ю ОСОБА_24 , розлучені, разом не проживають, мати позбавлена батьківських прав та майже 10 років стосунки з сином не підтримує, її місце проживання невідоме. На даний час обвинувачений проживає з батьком, його дружиною та з молодшим сином. Син навчається в Іллінецькому аграрному фаховому коледжі на 4 курсі за спеціальністю «Лісове господарство», з батьком та його дружиною має довірливі відносини, батько знає з ким він проводить час, з ким спілкується, син ділиться своїми проблемами та успіхами, проблем з його вихованням не виникало. Вважає, що потерпіла звернулася із заявою до поліції, щоб отримати від обвинуваченого та його сім`ї грошову компенсацію, син даний злочин не вчиняв, просив суд його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України повністю підтверджується показаннями потерпілої та свідків, даних у судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_16 суду пояснила, що з обвинуваченим знайома, вони раніше разом зустрічалися, приблизно два роки, між ними були статеві відносини.

03 червня 2018 року близько 24,00 год. до потерпілої зателефонував ОСОБА_23 та запропонував погуляти, поговорити, на що вона погодилась та чекала обвинуваченого біля воріт Липовецької ЗОШ № 2, яка розташована за адресою: м. Липовець, вул. Героїв Майдану, № 11, Липовецького району Вінницької області.

На території школи потерпіла з обвинуваченим спочатку сиділи на стадіоні школи, розмовляли, потім коли вона почала збиратися додому, обвинувачений затягнув її до стіни школи, поблизу туалету, і сказав знімати штани, потерпіла відмовилась, тоді обвинувачений почав її душити, обзивати, потерпіла злякалася, скинула штани і лягла на живіт. На думку потерпілої, обвинувачений перебував під дією чи наркотичного чи алкогольного сп`яніння, тому у нього була така поведінка.

Обвинувачений після того, як вступив з потерпілою у статеві відносини, сів їй на спину, взявши ремінець від її сумки та почав душити.

Додому потерпіла прийшла вранці, точного часу не пам`ятає, коли вже світало, вона все розповіла матері, після чого вони поїхали до лікарні, де її оглянули лікарі, і в подальшому потерпіла написала заяву до поліції. Потерпілу оглянув, окрім лікаря-гінеколога, лікар-травматолог, оскільки у потерпілої була опухла шия. Потерпіла не пам`ятає який пройшов проміжок часу після зґвалтування, коли вона звернулася до лікарів. Перед зверненням до лікарів, потерпіла душ не приймала. Потерпіла не пам`ятає чи розповідала лікарю-гінекологу про події, які з нею відбулися. Також потерпіла була у лікаря в лікарні ім. Пирогова та проходила судово-медичне обстеження, перед його проходженням душ також не приймала.

Обвинувачений раніше неодноразово поводив себе грубо по відношенню до потерпілої, він її бив, принижував, про це вона нікому не повідомляла, не може пояснити, чому на протязі двох років коли вони зустрічалися, вона терпіла такі відносини.

Заяву потерпіла писала добровільно, на неї тиску не було, вона спочатку не хотіла писати заяву до поліції, хотіла домовитись з батьком обвинуваченого, хотіла щоб обвинувачений вибачився, але від них ніякого звернення не було, тому написала заяву до поліції. Просила суд покарати обвинуваченого суворо.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 , суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_16 її дочка. 03 червня 2018 року дочка прийшла вночі додому, розбудила її і повідомила, що обвинувачений ОСОБА_23 зґвалтував її і ледь не вбив. Тоді законний представник розбудила свого чоловіка і вони на власному автомобілі поїхали до лікарні. Законний представник була присутня при огляді дочки лікарем-гінекологом. Вона не пам`ятає через який проміжок часу робили судово-медичне обстеження, дочка після обстеження, двічі перебувала на лікуванні в психіатричній лікарні.

Коли ОСОБА_17 побачила дочку, перше на що звернула увагу, що у дочки брудні коліна, шия червона і трохи припухла.

Раніше ОСОБА_16 зустрічалася з обвинуваченим, вона дружила з його сестрою, була у обвинуваченого дома, ніколи дочка не скаржилась на їх відносини з обвинуваченим, не повідомляла, чи були раніше випадки насильства ОСОБА_23 над нею.

Законному представнику відомо, що її дочка з 12 років веде статевий образ життя, на той час вона впливу на дочку не мала.

Заяву про злочин писала дочка, в присутності законного представника. Підтримала думку своєї дочки, просила суд обвинуваченого покарати суворо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що з обвинуваченим та потерпілою знайомий в рамках даного кримінального провадження.

Свідок не пам`ятає якого саме числа, він на той час працював лікарем травматологом Липовецької Центральної районного лікарні, під час його чергування, вночі, після 24 .00 год., звернулася потерпіла по питанню що її зґвалтували та побили. Потерпіла разом з батьками приїхали на власному автомобілі, не на швидкій. Свідок зробив поверхневий огляд та виявив свіжі дрібні рубці на шиї, також коліна і лікті були забрудненні землею та травою. Батьки потерпілої, під час огляду, розповідала що їх дочку зґвалтував однокласник ОСОБА_23 , потерпіла нічого не розповідала, вона мовчала, але не заперечувала проти того, що казали батьки. Потім свідок викликав акушера-гінеколога з відділення лікарні та працівників поліції. Свідку не відомо чи вилучалися у потерпілої якісь речі. Свідок, на той час як черговий лікар, не давав дозволу не огляд речей потерпілої в лікарні.

Потерпіла була твереза, свідок особисто провів обстеження на наявність алкоголю у потерпілої, на наявність в крові наркотиків аналіз не робився, оскільки лікарня немає таких можливостей на проведення даного обстеження.

В амбулаторному журналі екстреної допомоги медичною сестрою вноситься відповідні записи про відвідування хворих, які лікар надиктує, а також в журналі зазначається час відвідування.

Свідок не пам`ятає чи робив у потерпілої заміри спричинених тілесних ушкоджень, якщо робив, про це має бути відповідний запис в журналі.

Потерпілу після обстеження не госпіталізували, оскільки на думку свідка вона цього не потребувала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що з обвинуваченим та потерпілою знайома в рамках даного кримінального провадження, працює в Липовецькій районній лікарні на посаді лікаря акушер- гінеколога.

Згідно своїх прав та обов`язків, а саме п. 3 ст. 66 КПК України відмовилася давати показання щодо себе, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями п.4 ст. 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню. Доповнила, що не була свідком подій, вона оглядала потерпілу як спеціаліст, як медичний працівник.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції в присутності законного представника ОСОБА_27 свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що з обвинуваченим дружить, з потерпілою знайомий.

03 червня 2018 року обвинувачений проживав у свідка, потім, приблизно о 20,00 год., пішов на дискотеку, повернувся десь після 24.00 год., а ранком його забрав батько. Обвинувачений повернувся в нормальному стані, не в алкогольному чи наркотичному сп`янінні, коли повернувся душ не приймав. Свідок не пам`ятає в чому був одягнутий ОСОБА_23 , коли був у свідка в гостях.

Свідок не чув, щоб обвинувачений, коли йшов на дискотеку, чи після, домовлявся про зустріч з потерпілою.

Представник служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації Вінницької області ОСОБА_19 суду пояснила, що ОСОБА_23 на обліку в даній службі, як родина що опинилася в складних життєвих обставинах не перебуває.

Представник ювенальної превенції Вінницького РУП ОСОБА_20 суду пояснив, що ОСОБА_23 на обліку в даній службі, не перебуває, тому повідомити щось про обвинуваченого не може.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої та свідків вина ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з кримінального провадження №0000178, відповідно до якого 03 червня 2018 року до ЄРДР внесенні відомості за ч.3 ст. 152 КК України;

- рапортом старшого інспектора-чергового Липовецького ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_29 від 03.06.2018, про те, що до Липовецького ВП надійшло повідомлення від чергового лікаря ЦРЛ ОСОБА_25 про те, що 03.06.2018 до приймального відділення Липовецької ЦРЛ звернулася ОСОБА_16 , яка повідомила що її зґвалтував її однокласник ОСОБА_30 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2018, відповідно до якого ОСОБА_16 просить прийняти міри до ОСОБА_23 , який без її дозволу вступив з нею у статевий акт та забрав її мобільний телефон на території Липовецької ЗОШ №2 03.06.2018 близько 02.00 год. Мобільний телефон марки «Ксіомі редмі 4х» чорного кольору, у якому знаходилась сім-картка НОМЕР_1 ;

- протоколом освідування особи від 03.06.2018, відповідно до якого в присутності учасників (поняті не запрошувалися), за допомогою відеокамери мобільного телефону марки «Lenovo», ОСОБА_23 відмовився проходити освідування добровільно;

- протоколом огляду місця події від 03.06.2018 та ілюстративних таблиць до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю потерпілої оглянуто територію Липовецької ЗОШ I-III ст. №2, що розташована за адресою м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 11. Дана територія зі сторони дороги огороджена металевим парканом у вигляді сітки зеленого кольору. Вхід здійснюється зі сторони дороги. На відстані близько 5-7 м. від входу розміщена двохповерхова будівля, яка перекрита шиферним перекриттям. Вхід здійснюється через пластикові двохстворчаті двері. Обійшовши вказану будівлю з лівої сторони, потрапляємо на дитячий майданчи, на якому розміщені різні металеві конструкції для розвитку дітей та шини автомобільні, які наполовину занурені у землю. Між вказаною двохповерховою будівлею та дитячим майданчиком розміщене одноповерхове приміщення, виготовлене з цегли червоного кольору та перекрите шиферним перекриттям, біля якого ростуть 6 дерев. Зі слів заявниці ОСОБА_16 правопорушення відносно неї відбулось саме тут, тобто поміж дерев та біля задньої стіни вищевказаної будівлі. Оглянувши зазначене місце, вказане потерпілою ОСОБА_16 , було встановлено що на землі росте трава, яка знаходиться в прим`ятому стані;

- повідомленням Липовецької ЦРЛ від 04.06.2018 про те, що у відділення невідкладних станів звернулася ОСОБА_16 з приводу того, що її батьки заявили, що ОСОБА_16 зґвалтували. Останню оглянуто черговим лікарем та акушер-гінекологом в присутності батьків;

- випискою з журналу, відповідно до якого під №1466 від 03.06.2018 о 03.00, наявний запис про звернення ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (14 років), АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.06.2018 за участю потерпілої ОСОБА_16 та законного представника потерпілої ОСОБА_17 , поняті, у відповідності до вимог ч.7 ст. 223 КПК України, не запрошувалися, із застосуванням відеокамери марки «Canon», відповідно до якого ОСОБА_16 , за місцем проведення слідчого експерименту, а саме на території Липовецької ЗОШ I-III ступенів №2, що знаходиться в м. Липовець по вул. Г. Майдану, 11, Липовецького району, Вінницької області розповіла, що 02.06.2018 у вечірню пору вона знаходилась вдома, коли до неї на мобільний телефон зателефонував невідомий номер і коли вона підняла слухавку, почула голос ОСОБА_23 , який під час розмови викликав її до Липовецької ЗОШ I-III ст. №2, щоб зустрітися та поспілкуватися. Після чого через деякий час вона зібралася та прийшла до Липовецької ЗОШ I-III ст. №2, де її вже чекав ОСОБА_23 . Після того вони стали спілкуватися та в ході розмови ОСОБА_23 запропонував перейти до маленької школи. Тоді вони пішли до маленької шкоди, де ОСОБА_23 сів на автомобільну шину та попросив у ОСОБА_16 її мобільний телефон, щоб зателефонувати до свого брата. Коли він взяв телефон та зателефонував, після того поклав його до своєї кишені. На прохання ОСОБА_16 повернути телефон, ОСОБА_23 їй відмовив, аргументувавши тим, що поверне його тоді, коли вона дасть відповіді на його запитання. Після того ОСОБА_16 стала кричати на нього з вимогою повернути мобільний телефон, тоді ОСОБА_23 піднявся із скату, обійшов ОСОБА_16 ззаду, взяв її руками за плечі ззаду та ударом ноги під коліно з заді звалив її на землю, що й продемонструвала ОСОБА_16 під час слідчого експерименту. Після того ОСОБА_16 було запропоновано відтворити що відбувалося далі. На дану пропозицію ОСОБА_16 погодилась та стала пояснювати і показувати, що відбувалося далі, зокрема коли вона впала то ОСОБА_23 обхопив рукою її шию та став душити. Після того він перестав її душити та схопивши рукою її волосся, наказав встати. Після того ОСОБА_16 встала, а ОСОБА_23 продовжував її тримати за волосся. Після того, продовжуючи тримати за волосся ОСОБА_16 , ОСОБА_23 наказав їй йти до стіни підсобного приміщення. Після того вони вдвох стали йти до стіни. А ОСОБА_23 продовжував тримати за волосся ОСОБА_16 . Коли вони прийшли до стіни, ОСОБА_23 приставив її до стіни обличчям. ОСОБА_16 хотіла розвернутися обличчям до нього, однак ОСОБА_23 не дав її цього зробити та знову приставив її обличчям до стіни та змусив її зняти штани. Тоді ОСОБА_16 виконала його вимогу та скинула штани. Коли вона скинула штани, то повідомила ОСОБА_23 що у неї місячні та її потрібно витягнути тампона. Після того він тримав її за волосся, а ОСОБА_16 присіла щоб дістати тампона і в цей час ОСОБА_23 наказав їй відкрити рот, потім ввів їй декілька разів свій статевий член в рот до того моменту коли у ОСОБА_16 почався рвотний рефлекс. Після того вона стала підніматися та підняла штани, ОСОБА_23 продовжував тримати ОСОБА_16 за волосся та потягнув вперед, внаслідок чого повалив її на землю. Після того ОСОБА_23 знову став її душити та наказав ОСОБА_16 лягти на живіт. Коли вона виконала його вимогу, то ОСОБА_23 стягнув з неї штани та спідню білизну і став вводити свій статевий член у піхву ОСОБА_16 . Крім того ОСОБА_16 зазначила що він також вводив свій статевий член у її анальний отвір та коли відбувався статевий акт, то він тримав її за волосся. Коли ОСОБА_23 закінчив статевий акт, то зняв із сумки ОСОБА_16 ремінця та затягнув його на шиї ОСОБА_16 та став душити, а ОСОБА_16 підставила пальці під ремінець на шиї щоб дихати. Після того ОСОБА_23 перестав її душити, піднявся і наказав ОСОБА_16 піднятися із землі. Коли вона піднялася із землі, то підтягнула штани і спідню білизну. Після того ОСОБА_23 повідомив ОСОБА_16 , що не знає чи залишати її живою, а також сказав що відпустить її лише в тому випадку, якщо вона буде приносити не менше 600 грн. кожного дня, якщо хоче бути живою. Тоді, щоб залишитися живою, ОСОБА_16 погодилась, а також запитала чи поверне він її мобільний телефон, на що ОСОБА_23 повідомив, що коли вона принесе йому 600 грн., то тоді він поверне її мобільний телефон. Все вищесказане ОСОБА_16 продемонструвала на відеокамеру. Крім того, в ході слідчого експерименту, ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_23 раніше також вступав із нею у статеві відносини проти її волі із застосуванням ножа;

- висновком експерта №654 від 29.06.2018, відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження: множинні внутрішнє-шкірні крововиливи на передній поверхні шиї в середній та нижній третинах, синець на бічній поверхні шиї ліворуч; синець на задній поверхні правого плечового суглобу з переходом на задню поверхню правого плеча, внутрішнє-шкірні крововиливи на задній поверхні правого передпліччя у верхній третині; 2 садна на зовнішній поверхні правого передпліччя, множинні садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; синець з саднами на передній поверхні правого колінного суглобу, синець з саднами на передній поверхні лівого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_16 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.); виникли від травматичної дії (ударі або стиснення, тертя) тупого (их) твердого (их) предмету (ів) з обмеженими контактуючими поверхнями, з прикладанням сили в місця локалізації ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_16 за своїми властивостями відповідають давності утворення в межах двох діб доби до експертизи, включаючи і термін, зазначений в «Ухвалі» суду «03.06.2018 року близько 02:00 години». При огляді ротової порожнини, зовнішніх статевих органів і заднього проходу ОСОБА_16 ознак тілесних ушкоджень не виявлено. Дівоча перетинка у ОСОБА_16 порушена, про що свідчить наявність на ній відповідно цифрі «6» умовного годинникового циферблату зарубцьованого розриву, давністю утворення в будь-який термін понад три тижні до обстеження. При судово-медичній експертизі, мазків та тампонів з вмістом піхви, ротової порожнини та прямої кишки ОСОБА_16 («Висновок експерта» № 13 від 07.06.2018) сперматозоїди не виявлені. Вказане не виключає можливості скоєння з нею статевого акту, а також введення статевого члена в ротову порожнину чи пряму кишку незадовго до обстеження. Сукупність антропометричних даних та стан фізіологічного розвитку організму ОСОБА_16 свідчить, що вона за медичними ознаками статевої зрілості досягла (п.2.1 «Правил проведення судово-медичних експертиз з приводу статевих станів», 1995р.);

- висновком експерта №139 від 10.07.2018, відповідно до якого при дослідженні нижньої білизни (труси сірого кольору) громадянина ОСОБА_23 виявлено епітеліальні клітини, піхвове походження яких не встановлено в зв`язку з відсутністю в них цитохімічних та цитоморфологічних ознак. При дослідженні нижньої білизни (труси сірого кольору) громадянина ОСОБА_23 наявність слини не встановлено;

- висновком судово-психіатричного експерта №221 від 12.07.2018, відповідно до якого ОСОБА_16 , у зв`язку з її скаргами під час огляду комісією на зниження настрою, порушення сну - «не можу довго заснути», відчуття, що в закритому приміщенні їй важко дихати, стала тривожною, дратівливою, на все реагує болісно, плаксива; її заявою, що вона постійно думає про те, що сталося, стала боятися Владислава, що він її задушить, а також виявленими при теперішньому обстеженні емоційною лабільністю, ситуаційно зниженим настроєм, підвищеним рівнем тривожності з фіксацією на негативних переживаннях, для об`єктивного визначення її психічного стану, притаманних їй індивідуально-психологічних особливостей, потребує тривалого спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи;

- висновком експерта №200 від 16.07.2018, відповідно до якого в слідах на трусах, штанах (типу «лосини»), футболці, виданих потерпілою неповнолітньою ОСОБА_16 та представлених на дослідження, наявність слини не встановлено, сперматозоїди не знайдені;

- висновком судово-психіатричного експерта №233 від 23.07.2018, відповідно до якого ОСОБА_23 не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання. Про це свідчать дані анамнезу про його своєчасний психічний та фізичний розвиток, достатню соціальну адаптованість протягом життя (здобуття неповної середньої освіти), відсутність звернень до лікаря-психіатра за медичною допомогою, а також виявлені при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні збереженість і адекватність його емоцій, логічність і послідовність мислення, відсутність психотичної симптоматики, порушень пам`яті і інтелекту, критичних та адаптаційних здібностей. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_23 перебував поза будь-яким хворобливим розладом психічної діяльності, в тому числі і тимчасовим. На це вказують збереженість його орієнтації в місці, ситуації, оточуючих особах, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_23 , як недушевнохворий, не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними як стосовно інкримінованих йому діянь, так і в теперішній час. Під дію ст. 19 ч. 2, 3 та ст. 20 КК України не підпадає.

В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_23 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_23 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_23 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_23 може усвідомлювати свої дії та керував ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_23 не потребує.

До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_23 належать: збереженість пізнавальних процесів психічної діяльності (пам`ять, увага, мислення). В сфері особистості: емоційна лабільність, сенситивність, ситуативне зниження настрою, проте з оптимістичною налаштованістю на майбутнє, егоцентрованість, легковажність суджень; залежність від думки інших, прагнення яскравих вражень, подобатись оточуючим, легке вживання в різні соціальні ролі, пошук змін та новизни. Має потребу самостійно вирішувати свої проблеми і розпоряджатись своєю долею, уникаючи при цьому відповідальності, будь-яких обмежень. Провідними мотиваційними чинниками поведінки ОСОБА_23 є задоволення своїх потреб, прагнення до розваг, бажання подобатись оточуючим, опора на власний досвід, прискорений вихід з-під опіки дорослих. Відмічені характерологічні особливості могли оформити його поведінку в досліджуваний період часу. Оскільки ОСОБА_23 свою провину в інкримінованих йому діяннях категорично заперечує, то, враховуючи лише матеріали кримінального провадження, в досліджуваний період він не перебував у вираженому емоційному стані, який би вплинув на його свідомість та діяльність. На теперішній час ОСОБА_23 відхилень в емоційній сфері не виявляє, його настрій відповідає ситуації, що склалась. ОСОБА_31 не виявляє ознак підвищеної навіюваності та схильності до патологічного фантазування. ОСОБА_23 не виявляє психологічних особливостей, які б свідчили про наявність у нього клінічно значимих відхилень в психіці сексуального характеру. ОСОБА_31 , з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища, повною мірою може усвідомлювати реальний зміст власних дій, свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки;

-висновком судово-психіатричного експерта №62 від 02.08.2018, відповідно до якого ОСОБА_16 не страждала раніше та не страждає в теперішній час на хронічне душевне захворювання. У неї виявлений змішаний розлад поведінки та емоцій ускладнений розладами адаптації. Про це свідчать дані анамнезу про притаманну їй підвищену ранимість, чутливість, емоційну лабільність, нестійкість самооцінки, із прагненням до самоствердження в колі однолітків, бажанням набуття прискореного статусу дорослої, із самостійним вирішенням своїх проблем, схильність до драматизації подій із деякою екзальтованістю. На цьому тлі ОСОБА_16 перенесла стресову ситуацію (яка досліджується в матеріалах даного кримінального провадження), що утруднило процеси її адаптації, пристосувальної поведінки до нових умов, заважає переоцінці та витісненню даних психотравмуючих подій, проявилось деякими змінами її психіки, які вийшли на клінічно значимий рівень - у вигляді ситуаційно зниженого фону настрою, з фіксацією на негативно забарвлених переживаннях, посиленням лабільності емоційних реакцій, підвищенням рівня тривоги, порушенням уваги, схильності психічних процесів до виснажування, песимістичною налаштованістю на вирішення ситуації, що склалася, та побудови планів на майбутнє, відповідними поведінковими реакціями. Однак, відмічені особливості психіки ОСОБА_16 виражені нерізко, протікають на невротичному рівні, не супроводжуються вираженими порушеннями емоцій, уваги, порушенням пам`яті, інтелекту, критичних здібностей, психотичною симптоматикою. Тому ОСОБА_16 , з урахуванням притаманних їй індивідуально-психологічних та вікових особливостей, рівня розумового розвитку, могла розуміти характер та значення скоєних проти неї протиправних дій та за розвитком своїх вольових якостей могла чинити опір насильнику.

До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_16 належать: підвищена ранимість, чутливість, емоційна лабільність, нестійкість самооцінки, із прагненням до самоствердження в колі однолітків, бажання набуття прискореного статусу дорослої, із самостійним вирішенням своїх проблем, схильність до драматизації подій із деякою екзальтованістю. На теперішній час на перший план виходять: зниження фону настрою, з фіксацією на негативно забарвлених переживаннях, посилення лабільності емоційних реакцій, підвищення рівня тривоги, порушення уваги, схильності психічних процесів до виснажування, песимістична налаштованість на вирішення ситуації, що склалася, та побудова планів на майбутнє, відповідні поведінкові реакції. ОСОБА_16 , на час вчинення проти неї кримінального правопорушення, не страждала на хронічне душевне захворювання, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, а виявляла змішаний розлад поведінки та емоцій. Після скоєного проти неї правопорушення у ОСОБА_16 виникли розлади адаптації, що і підтверджується на час проведення їй стаціонарної судово-психолого- психіатричної експертизи. ОСОБА_16 , з урахуванням індивідуально-психологічних та вікових особливостей, рівня розумового розвитку та обставин, які мали місце 03.06.2018, могла розуміти характер і значення скоюваних з нею протиправних дій та за розвитком своїх вольових якостей могла чинити опір насильнику. ОСОБА_32 не схильна до підвищеної навіюваності та патологічного фантазування. Ситуація, що досліджується за справою, є для ОСОБА_16 психотравмуючою. ОСОБА_16 , з урахуванням притаманних їй індивідуально-психологічних та вікових особливостей, рівня розумового розвитку, могла та може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, давати про них відповідні показання та відтворювати події. Оцінка правдивості показів експертної не входить в компетенцію судових експертів - психіатрів та психолога.

-висновком експерта №13 від 07.06.2018, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні мазків та тампонів з вмістом піхви, ротової порожнини та прямої кишки неповнолітньої ОСОБА_16 , сперматозоїди не знайдені.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

На думку суду, позиція сторони захисту у даному кримінальному провадженні є послідовною як і на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду обвинувачений у відповідності до ст. 63 Конституції України від надання показань відмовився, що є його безумовним правом. При цьому за версією сторони захисту вся ситуація інсценована потерпілою задля подальшого отримання певної грошової компенсації, тобто власного збагачення.

Разом з цим та позиція сторони захисту з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження є лише способом захисту від пред`явленого обвинувачення та спрямована на уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинення діяння, яке підпадає під ознаки злочину, визначеного відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

Під час судового розгляду у кримінальному провадженні судом належно та у повному обсязі досліджено докази сторони обвинувачення, які зібрано на стадії досудового розслідування, зокрема: допитано потерпілу, свідків. Допитати у якості свідка лікаря ОСОБА_26 не представилось за можливе, оскільки остання змінила місце свого проживання та вжитими заходами не представилось за можливе забезпечити її явку до зали суду, у зв`язку з чим судом прийнято обґрунтовану відмову прокурора від даного свідка.

Крім того судом досліджено ряд письмових доказів сторони обвинувачення, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події, висновки експертів.

Так, обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст. 91 КПК України виконані.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).

Оцінюючи вищевказані докази у своїй сукупності суд прийшов до обґрунтованого переконання про те, що дійсно мало місце діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_23 та те, що останній обґрунтовано обвинувачується у його вчиненні.

Так, показання потерпілої ОСОБА_16 є логічними та послідовними і повністю узгоджуються із фактичними обставинами кримінального провадження та зібраними органом досудового розслідування доказами.

При цьому обвинувачений взагалі відмовився надавати будь-які показання з приводу пред`явленого обвинувачення, що у свою чергу може свідчити про умисне приховування обставин злочину.

Крім того версія сторони захисту про корисливий мотив у діях потерпілої не витримує жодної критики, оскільки як і на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду цивільний позов потерпілою або ж її законним представником не подавався, що у свою чергу повністю спростовує версію захисту із вказаних питань.

Також обстановка, зафіксована 03.06.2018 у протоколі огляду місця події, свідчить про правдивість показань потерпілої, оскільки трав`яний покрив поблизу туалету, де було вчинено зґвалтування, був прим`ятий та пошкоджений, що свідчить про вчинення опору потерпілою відносно ОСОБА_23 .

Крім того цілком очевидно, що природній добровільний статевий акт не супроводжується подальшим спричиненням партнерам відповідних тілесних ушкоджень. При цьому версія захисту про отримання даних ушкоджень за інших обставин не підтверджується жодним належним доказам та суперечить матеріалам кримінального провадження.

Також, сторона захисту під час судового розгляду не вказувала на недопустимість та неналежність доказів сторони обвинувачення, відповідне обґрунтування з цих питань не наводила.

Таким чином у своїй сукупності досліджені під час судового розгляду докази сторони обвинувачення повністю підтверджують обставини, які підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст. 152 КК України, - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене відносно неповнолітньої.

При цьому 11.01.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи щодо запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами».

Вказаним нормативно-правовим актом внесено зміни, зокрема, у ст. 152 КК України. У новій редакції під поняттям «зґвалтування» розуміється вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи те, що у новій редакції положення ст. 152 КК України передбачають значно більшу кількість дій, які становлять об`єктивну сторону даного злочину, у даному випадку зміни, внесені згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи щодо запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» не мають застосовуватись, оскільки у даному випадку буде погіршення правового становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене дії ОСОБА_23 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 152 КК України в редакції, яка діяла станом на 03.06.2018.

Згідно довідки Липовецької ЦРЛ ОСОБА_23 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався.

За місцем проживання та навчання ОСОБА_23 характеризується позитивно.

Відповідно до матеріалів досудової доповіді від 01.02.2023, виправлення неповнолітнього ОСОБА_23 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк є можливим.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_23 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_23 судом не встановлено.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_23 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин будучи неповнолітнім, свою вину не визнав, відмовився від надання показів, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року на майно, яке знаходиться в кімнаті для зберігання речових доказів Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. Г. Майдану, 75, а саме на нижню білизну (труси синього кольору з крапками білого кольору), чорну чоловічу футболку з вставками сірого кольору марки «STRAUSS» та чорні жіночі штани типу «лосини» марки «Еxitline», які належать потерпілій ОСОБА_16 , а також на нижню білизну (труси сірого кольору), які вилучені в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_23 , які належать останньому підлягає скасуванню.

Речові докази по справі, оглянуті в судовому засіданні, а саме: нижня білизна (труси сірого кольору). Нижня білизна (труси синього кольору з крапками білого кольору), чорна чоловіча футболка з вставками сірого кольору марки «STRAUSS» та чорні жіночі штани типу «лосини» марки «Exitline» передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_23 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67 КК України, 370, 371, 374 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Визнати винуватим ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України і призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_23 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.06.2018 по 12.06.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_23 рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року на майно, яке знаходиться в кімнаті для зберігання речових доказів Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. Г. Майдану, 75, а саме на нижню білизну (труси синього кольору з крапками білого кольору), чорну чоловічу футболку з вставками сірого кольору марки «STRAUSS» та чорні жіночі штани типу «лосини» марки «Еxitline», які належать потерпілій ОСОБА_16 , а також на нижню білизну (труси сірого кольору), які вилучені в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_23 , які належать останньому скасувати.

Речові докази по справі, а саме: нижня білизна (труси сірого кольору). Нижня білизна (труси синього кольору з крапками білого кольору), чорна чоловіча футболка з вставками сірого кольору марки «STRAUSS» та чорні жіночі штани типу «лосини» марки «Exitline», які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя доповідач:

Судді: