Справа№751/9564/23
Провадження №1-кп/751/30/24
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003714 від 30.09.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Чернігова, громадянина України, не одруженого,

неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї на утриманні

не має, учня 9-А класу Чернігівської ЗОШ № 35 Чернігівської

міської ради, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та

фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 299 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2023 у проміжок часу з 18 години 20 хвилин до 18 години 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у присутності неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , маючи умисел, направлений на жорстоке поводження з твариною та спричинення її загибелі, знущання над твариною, яка відноситься до хребетних тварин, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, реалізуючи свій умисел щодо жорстокого поводження з твариною, спрямований на її загибель, нехтуючи правилами суспільної моралі, усвідомлюючи, що своїми діями завдає тварині, а саме голубу сизому біль, страждання та тілесні ушкодження, тим самим пропагуючи дії, що мають ознаки жорстокого поводження з тваринами, використовуючи фізичну силу, утримуючи голуба сизого правою рукою за тулуб, з силою кинув останнього двічі об асфальтовану поверхню, після чого, підійшов до останнього та наніс 3 (три) удари правою ногою по голові птаха, чим спричинив тілесні ушкодження, які призвели до загибелі голуба сизого.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та, не оспорюючи фактичних обставин вчиненного кримінального правопорушення, суду показав, що 23 вересня 2023 року близько 18-ї години він гуляв разом із неповнолітніми ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зустріли знайомих неповнолітніх ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , всі разом йшли у АДРЕСА_2 , де він (обвинувачений) підібрав голуба, який сидів на землі. ОСОБА_20 сказав йому, щоб він викинув голуба, тобто випустив. Однак, він ( ОСОБА_5 ) своєю правою рукою кинув голуба з силою об землю, голуб вдарився об асфальт. Він підняв голуба, який ще був живий, та знову кинув об асфальт, щоб добити тварину. Потім три рази ногою вдарив по голові голуба, той загинув. Також підтвердив, що час вчинення кримінального правопорушення, кількість присутніх неповнолітніх осіб, вказані у обвинувальному акті відповідають дійсності. Про вчинене шкодує та щиро кається, просив суворо не карати та передати його під нагляд матері.

Законний представник мати обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_5 виховується у повній сім`ї, однак з початком повномасштабного вторгнення РФ до України її чоловік та батько обвинуваченого з лютого 2022 року знаходиться у полоні. Раніше вона не помічала у сина будь-якої агресії, вдома у них завжди були тварини, ставлення до яких у сина добре. Син навчається у 9-му класі, до 6-го класу був відмінником, зараз успішність погіршилась, для сина вдома облаштовані всі належні умови для його потреб, розвитку та навчання. Просила передати неповнолітнього ОСОБА_5 під її нагляд до досягнення ним повноліття.

Оскільки обвинувачений, правильно розуміючи суть пред`явленого обвинувачення, добровільно повністю визнав свою вину і вказав на обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження інших доказів і доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 299 КК України, а саме: у жорстокому поводженні з тваринами, що належать до хребетних, що призвело до загибелі тварини, вчиненому у присутності неповнолітніх осіб.

Оскільки судом встановлено, що злочин вчинено ОСОБА_5 будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченого застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, згідно з вимогами ст. 65, ст.103 КК України, ст. 485 та ст. 487 КПК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, має нормальний стан загального розвитку, після вчинення злочину не допускав інших правопорушень, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має належні умови життя та виховання у сім`ї, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також судом враховуються висновки та рекомендації Новозаводського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, викладені у досудовій доповіді відносно ОСОБА_5 , згідно якої його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначений як низький. Обвинувачений вину визнає, щиро кається, не вважає правопорушення нормою свого життя. Повідомив, що розуміє наслідки свого вчинку, в подальшому ніколи такого не вчинить.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо доцільності звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього заходу виховного характеру у вигляді передачі останнього під нагляд матері ОСОБА_6 , посилаючись на те, що обвинувачений вперше вчинив нетяжкий злочин, будучи неповнолітнім, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, за місцем проживання та навчання характеризується задовільно, а тому на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Обвинувачений, його захисник та законний представник погодились з думкою прокурора.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» зазначено, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Згідно положень ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому випадку до неповнолітнього судом застосовуються один або декілька заходів виховного характеру, зазначених в ч.2 ст.105 КК України.

Відповідно до п.10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників.

Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , є нетяжким злочином, вчиненим ним у неповнолітньому віці та вперше, щире розкаяння обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, задовільні характеристики за місцем проживання та навчання, його бездоганну поведінку після вчинення злочину, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк та низький рівень ризику вчинення кримінального правопорушення повторно, суд доходить висновку, що обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та його можливо відповідно до ст.105 КК України звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

При цьому судом враховується висновок Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові по справі № 161/7253/18 (провадження № 51-2615км19), згідно якого застосування до неповнолітнього інституту звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру здійснюється судом без призначення неповнолітньому конкретного покарання, визначеного в санкції відповідної статті КК, за якою його було визнано винуватим.

Крім того, у відповідності до роз`яснень, викладених в абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" №2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Отже, вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, а так само строк його застосування, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 до досягнення обвинуваченим повноліття.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-374, 484 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 299 КК України.

На підставі статті 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання без визначення його виду і розміру із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 , під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до досягнення повноліття.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова, протягом 30-ти днів з дня його проголошення з урахуванням ч.2 ст. 394 КПК України.

У відповідності до ч.15 ст. 615 КПК України повний текст вироку в день його проголошення вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1