08 грудня 2023 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що 07.02.2023 до Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 05.02.2023 приблизно о 17 год. 19 хв. невідома особа, шахрайським способом використовуючи інтернет мережу веб-ресурс «ЄДопомога», під приводом нарахування виплат, заволоділа грошовими коштами з банківської картки «Ощадбанку» потерпілої у сумі 2429 грн., чим спричинила останній матеріальний збиток на вказану суму. (ЄО № 2306 від 07.02.2023 року). 05.12.2023 у період часу з 06:45 год. по 07:46 год., за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було проведено обшук, у ході якого було виявлено та вилучено: картку банку Monobank № НОМЕР_1 , картку банку Monobank № НОМЕР_2 , картку банку Monobank № НОМЕР_3 , картку банку Ощадбанк № НОМЕР_4 , картку банку Ощадбанк № НОМЕР_5 , 3 скретч-картки оператора «Київстар», 1 скретч-картка оператора «Водафон», мобільний телефон «Nokia 6700» IMEI: НОМЕР_6 , мобільний телефон «IPhone 14 Pro Max» IMEI: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 .
З метою забезпечення збереження речових доказів та подальшого використання, як доказ факту чи обставини, що встановлюються на час кримінального провадження, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні.
Слідчий клопотання підтримав, надавши відповідну заяву.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
29.11.2023 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення: електронних засобів (мобільні телефони, стаціонарні комп`ютери, планшети тощо), банківських карток та інших речей, які мають відношення до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
05.12.2022 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено картку банку Monobank № НОМЕР_1 , картку банку Monobank № НОМЕР_2 , картку банку Monobank № НОМЕР_3 , картку банку Ощадбанк № НОМЕР_4 , картку банку Ощадбанк № НОМЕР_5 , 3 скретч-картки оператора «Київстар», 1 скретч-картка оператора «Водафон», мобільний телефон «Nokia 6700» IMEI: НОМЕР_6 , мобільний телефон «IPhone 14 Pro Max» IMEI: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , на які слідчий просить накласти арешт.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Станом на час розгляду клопотання не виключається, що вилучене під час обшуку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді від 29.11.2023, майно, яке зазначене у клопотанні слідчого, може містити відомості на підтвердження факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, за положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Подальша доля тимчасово вилученого майна вирішується у відповідності до вимог ст.169, ст.171 - 173 КПК України, а саме: на нього ухвалою слідчого судді накладається арешт або воно повертається власнику.
Системний аналіз статей 170, 171 КПК України, вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку.
Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку.
З аналізу наведених вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене внаслідок проведення обшуку за переліком, зазначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук та утримується стороною обвинувачення не ґрунтується на законі, оскільки для законного утримання цього майна та обмеження прав власності не має потреби звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно, доля речових доказів вирішується на підставі вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2, ч .3 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене під час проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 29.11.2023, майно, а саме: картка банку Monobank № НОМЕР_1 , картка банку Monobank № НОМЕР_2 , картка банку Monobank № НОМЕР_3 , картка банку Ощадбанк № НОМЕР_4 , картка банку Ощадбанк № НОМЕР_5 , які входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку не потребує накладення арешту, а отже, у даному випадку, є зайвим вирішення питання про накладення арешту на майно.
Крім того, слідчим належним чином не доведено той факт, що саме мобільний телефон «Nokia 6700» IMEI: НОМЕР_6 , мобільний телефон «IPhone 14 Pro Max» IMEI: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , 3 скретч-картки оператора «Київстар», 1 скретч-картка оператора «Водафон», відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у законні права власника, як арешт зазначеного майна.
Враховуючи викладені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1