Справа № 932/7666/23
Провадження № 1-кс/932/4240/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке передано для розгляду в моє провадження. Підставами для задоволення клопотання вказано, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 12.12.2022, накладено арешт на нерухоме майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони на її відчуження та розпорядження.

Зазначений арешт накладено в межах кримінального провадження № 0002056 від 03.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Проте на даний час необхідність у подальшому арешті на цю квартиру відпала, оскільки в ході досудового розслідування встановлено факт протиправних дій ОСОБА_7 з метою заволодіння квартирою, а єдиним спадкоємцем спадкового майна є ОСОБА_3 , яка має на меті оформити спадкове майно, однак існування арешту перешкоджає у цьому.

Виходячи з викладеного, представник заявника просить арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 12 грудня 2022 року на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на її відчуження та розпорядження, скасувати повністю.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий не заперечував проти задоволення клопотання.

Ознайомившись із доводами клопотання та долученими до нього документами, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Встановлено, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0002056 від 03.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Так, невстановлені особи здійснити підроблення документів та мали намір заволодіти квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування було встановлено осіб, які ймовірно причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 12.12.2022, накладено арешт на нерухоме майно квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони на її відчуження та розпорядження.

Метою арешту було запобігання спробам відчуження та подальшого переоформлення квартири на третіх осіб, тобто збереження речового доказу.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлено, що спірна квартира є спадковим майном, після смерті ОСОБА_8 . Однак отримати свідоцтво про право на спадщину спадкоємець позбавлена можливості.

З огляду на те, що правові підстави накладення арешту, на теперішній час перестали існувати, оскільки в ході досудового розслідування встановлено як належного власника майна, так і особу, яка причетна до інкримінованого злочину, приходжу до висновку, що потреба у накладенні арешту відпала.

Приймаючи до уваги викладене, слід дійти висновку, що правові підстави для накладення арешту на даний час відпали, тому подальше існування такого арешту становить втручання у майнові права та інтереси власника майна, а отже в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, дійсно відпала потреба.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, та зважаючи на те, що правові підстави для накладення арешту відпали, і такий захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує потреб досудового розслідування, відповідний арешт слід скасувати повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, задовольнити.

Арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 12 грудня 2022 року на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони на її відчуження та розпорядження, скасувати.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ