Справа № 214/5650/15-к
1-кп/214/25/22
У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2022 року Саксаганський районний суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі кримінальне провадження №0004402 від 03.12.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п.4, 6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004402 від 03.12.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

23 серпня 2022 року на адресу суду від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якої спливає. Вказує, що продовжують існувати ризи, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому особливо тяжких злочинів, не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі та знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватись від суду або у незаконний спосіб впливати на потерпілу чи свідків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строків тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання щодо продовження строків тримання під вартою. Просили врахувати, що порушено розумні строки розгляду справи, а також, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою понад 7 років.

Станом на момент звернення прокурора з вказаним клопотанням головуюча суддя ОСОБА_7 та суддя ОСОБА_8 перебувають у відпустці.

Разом з цим, відповідно до абзацу п`ятого п.20-5 Розділу X Прикінцевих положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою суддею ОСОБА_1 , який є суддею із складу колегії суддів.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження та їх представників, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з таких підстав.

Статтею 177 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає, що у вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби обвинуваченої: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які були враховані при продовженні строку запобіжного заходу ОСОБА_5 при постановлені ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2022 року до 09 вересня 2022 року.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів.

Крім того, ОСОБА_5 був затриманий лише через місяць після вчинення злочину, в якому він обвинувачується. Вказані обставини, на думку суду, вказують на схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, а отже, і на високу ймовірність повторного вчинення ним кримінального протиправного діяння.

Окрім того, суд вважає, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки останній не має постійного місця роботи та джерела доходу, що свідчить про неможливість забезпечувати себе у законний спосіб.

Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати обвинуваченого не покидати межі м. Кривого Рогу або територію України.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який, згідно з ст.12 КК України, обвинувачується в умисному вбивстві, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів (ст.115 ч.2 п.п.4, 6 КК України) та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднаного з проникненням у приміщення та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (ст.187 ч.4 КК України).

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 110, 315-317, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) днів, тобто до 27 жовтня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1