БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1105/23
Провадження № 1-кс/497/754/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування арешту майна

05.10.2023 року м. Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суд міста Болграда Одеської області, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До Болградського районного суду Одеської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Болградського районного суду від 25.05.2023 року в рамках кримінального провадження №0000318 від 22.05.2023 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року з метою збереження речових доказів було накладено арешт на майно, що було тимчасово вилучено 22.05.2023 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000318 від 22.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме мобільний термінал марки «Iphon» моделі «13» з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ : НОМЕР_1 , у чохлі прозорого кольору, який упакований в спеціальний сейф-пакет НПУ № ЕХР0205660, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 24.05.2023 року під час аналізу інформації та даних наявних у вказаному мобільному телефону, відомості що стосуються обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України не виявлено, тобто відсутні підстави для подальшого арешту.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив задовольнити в повному обсязі. Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, надали заяву про розгляд клопотання без їх участі, не заперечуючи проти його задоволення.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на заявника покладено обов`язок довести, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту відпала потреба або його накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Болградського РВІ ГУНІІ в Одеській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000318 відомості щодо якого 22.05.2023 внесені до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході проведення огляду місця події було вилучено мобільний термінал марки «Iphon» моделі «13» з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ : НОМЕР_1 , у чохлі прозорого кольору, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 25.05.2023 року шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування. Метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження було збереження речових доказів у тому ж стані і вигляді, що і на момент їх вилучення, майно може бути предметом, знаряддям кримінального правопорушення, містити доказу інформацію, яку необхідно встановити, незастосування таких заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Уважно дослідивши докази надані заявником, а також матеріали кримінальної справи, суд вбачає, що арешт слідчим суддею було накладено обґрунтовано.

Протоколом огляду предметів від 24.05.2023 року під час аналізу інформації та даних наявних у вказаному мобільному телефону, відомості що стосуються обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України не виявлено.

Таким чином встановлено, що вказаний мобільний телефон не відповідає ознакам речового доказу, визначеним ст..98 КПК України, оскільки не містить відомості що стосуються обставин кримінального правопорушення, не є знаряддям, предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відтак, слідчий суддя вважає, що оскільки вказаний мобільний телефон не є речовим доказом, слідчий та прокурор не заперечують щодо скасування арешту, то в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба и вилучена річ має бути повернута володільцю.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 169-174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону марки «Iphon» моделі «13» з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ : НОМЕР_1 , у чохлі прозорого кольору.

Згідно ч.3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1