У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000532, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2023 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Данилівка Березанського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання: за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 8 000 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України штраф у розмірі 850 грн.

Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді штрафу у розмірі 8 000 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 витрати на залучення експерта, на користь держави в сумі 1 912 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить змінити вирок в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 470 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 7990 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 470 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 7990 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності вини, вважає оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до постанови Верховного Суду від 30.03.2023 р. (у справі № 279/6414/20), кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Втім, суд першої інстанції невірно визначив покарання у вигляді штрафу визначивши його у грошовій сумі, не визначаючи в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час ухвалення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

На початку листопаду 2018 року ОСОБА_6 будучи, за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23.10.2018 р. позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за вчинення правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, маючи умисел на отримання підробленого посвідчення водія з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р., з метою використання підробленого посвідчення, а саме посвідчення водія, знайшов на інтернет платформі «ОЛХ» оголошення про можливість виготовлення підробленого посвідчення шляхом надання своїх анкетних даних.

Реалізуючи задумане ОСОБА_6 , через листування на інтернет платформі «ОЛХ», вчиняючи дії, направлені, на пособництво у підробленні посвідчення, домовився в ході листування з невстановленою дізнанням особою про підроблення водійського посвідчення за грошову винагороду 8 000 грн. Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_6 на вимогу невстановленої дізнанням особи, надав у настановлений дізнанням час та місці свої персональні дані, а саме свої анкетні дані та цифровий варіант своєї фотокартки для виготовлення підробленого посвідчення водія.

В подальшому, ОСОБА_6 , будучи пособником у підробці посвідчення, отримав у відділенні «Нової пошти» № 2, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1в/6 (Літ. Б2) відправлене від невстановленої дізнанням особи підроблене пластикове водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , видане центром ДАЇ 8001 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з відкритими категоріями В1, В, С1, С, D1, D, з фотокарткою ОСОБА_6 , з метою його використання для підтвердження права керування транспортним засобом.

Після чого, будучи обізнаним, що вказане посвідчення є підробленим, почав його використовувати.

Так, 10.07.2023 р., приблизно о 15.30 годині, ОСОБА_6 пересуваючись на автомобілі «MERCEDES-BENZ 313 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_2 на ділянці дороги, навпроти будинку 156, по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а саме червоний, був зупинений співробітниками УПП в Миколаївській області ДПП НП України з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Для складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 надав співробітникам УПП в Миколаївській області ДПП НП України підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане центром ДАЇ 8001 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з відкритими категоріями В1, В, С1, С, D1, D, зі своєю фотокарткою, а також представився вказаними анкетними даними. Надане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , згідно Єдиного державного реєстру МВС, видане центром ВРЕР ДАІ № 10 ГУ МВСУ в м. Києві на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та має статус загубленого.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права з метою його використання та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, за доводами апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_6 вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у видіштрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 358 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено можливість призначення покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Призначаючи покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на лікуванні у КНП «МОЦПЗ» Миколаївської області не перебував, характеризується негативно, оскільки неодноразово у 2018, 2022 притягався до адміністративної відповідальності з приводу керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, має 4 неповнолітніх дітей. Встановив наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зі змісту резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в сумі 8 000 грн., що відповідає 470,59 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, а за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., що відповідає 50 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.

Враховуючи, що судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання в межах санкції інкримінованих статей, із дотриманнями вимог ст. ст. 65-67, 70 КК України, апеляційний суд доходить висновку, що підстав вважати його таким, що призначено з порушенням закону України про кримінальну відповідальність, як того просить апелянт, не вбачається.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що прокурором взагалі не обґрунтовано яким чином, у даному випадку, визначення покарання саме у прожиткових мінімумах вливатиме на краще виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що є основною метою призначення покарання, передбаченою ст. 65 КК України.

У цьому аспекті неспроможними є посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 30.03.2023 р. (справа № 279/6414/20), оскільки у цій справі вирішувалось питання щодо можливості виправлення описки у судовому рішенні, допущену при визначенні його грошового еквіваленту, з урахуванням правильності його призначення у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, шляхом постановлення відповідної ухвали судом, який допустив таку описку.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильності висновків, викладених у судовому рішенні, не містять переконливих доводів, які би дозволили апеляційному суду дійти висновку, що рішення суду першої інстанції було постановлено з істотними порушеннями норм права чи неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які можуть поставити під сумнів його законність, оскільки не зазначення розміру штрафу у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, з урахуванням призначення покарання в межах санкції статті, в співвідношенні істотних та неістотних порушень, є незначними, формальними та такими, що не впливають на правильність признання покарання та не порушують права обвинуваченого.

За наведеного, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, його зміст відповідає приписам ст. ст. 370, 374 КПК України, він містить мотиви, з яких виходив цей суд, та положення закону, якими він керувався під час ухвалення рішення.

Отже, зважаючи на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, апеляційним судом не встановлено, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2023 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3