Провадження № 1-кс/522/6948/23
УХВАЛА

11 грудня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотанняслідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0001356 від 11.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотанняслідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0001356 від 11.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обґрунтоване наступним.

СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001356 від 11.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.10.2023 до чергової частини ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 , який просить вжити заходи кримінально-правового характеру до невстановленої особи, яка з квітня 2023 року, в період військового часу вимагала від останнього грошові кошти, з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів гр. України «К». ЖЄО 25154 від 10.10.2023

Дане повідомлення зареєстровано в інформаційній системі єдиного обліку ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за №25154 від 10.10.2023.

Під час допиту потерпілого ОСОБА_6 , останній вказав що з початку квітня він разом з колегою ОСОБА_7 , є водіями рейсового автобусу Одеса Вроцлав, маршрут автобусу, а саме виїзд здійснюється з автостанції «Старосінна», м. Одеса. На виконання домовленостей нашою фірмою АТП 14631 та АС «Старосінна» був укладений договір, про можливість здійснення погрузки рейсовими автобусами фірми АТП 14361 на автостанції «Старосінна». Так, приблизно в середині квітня до нас з колегою підійшов чоловік, зросту приблизно 185 см, середньої статури, смуглявий колір шкіри, впізнати зможу, який повідомив нам, що ми повинні з кожної передачі, або особи яка перевозиться на нашому автобусу, заплатити йому 25% від вартості оплачених наших послуг. Після чого, ОСОБА_6 запитав у невідомого раніше чоловіка, чи є він працівником автостанції, однак останній нічого не відповів та вказав, що більше наш автобус не зможе заїзжати на автостанцію, тим самим погрозив ОСОБА_8 , що буде перешкоджати законній господарській діяльності та обмежувати права останнього.

28.09.2023 року приблизно о 15:00 год., ОСОБА_6 стояв в черзі щоб припаркувати автобус на 4 платформі автостанції «Старосінна», в цей момент потерпілий побачив як чоловік, про якого зазначав раніше, жестом показує, що мені потрібно їхати на 6 платформу, так як автобус, який був припаркований на 4 платформі, вже виїхав, то заїхав на його місце. В цей момент, до нього підбіг зазначений чоловік та сказав «ти що не розумієш, про що я тобі раніше казав». В цей момент до автобусу забіг він та ще троє раніше невідомих мені чоловік, а четвертий стояв на вулиці, зазначені особи розпочали наносити удари в область голови потерпілому та ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування оглянуті відеозаписи, відзняті на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 , під час яких встановлено, що особи висловлюють погрози потерпілому, та вказують на необхідність «ділитись».

Так, 02.11.2023 року в період часу з 07:35 год. до 08:56 год. проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення предметів, які можуть зберегти на собі сліди протиправної діяльності, обладнання, яке використовувалось під час протиправної діяльності, ноутбуків, системних блоків персональних комп`ютерів, всіх електронних та цифрових носіїв інформації, документації, мобільних телефонів, планшетів та інших засобів зв`язку.

Під час обшуку, виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки ОРРО А17, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон марки iPhone XS, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 .

Вказаний вилучені предмети оглянуто, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами у органа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою забезпечення його збереження.

Слідчий надав до суду заяву, у якій клопотання підтримав та просив судове засідання провести за його відсутності.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Вилучені предмети, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, за змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що посилання, слідчого у клопотанні на те, що є достатні підстави вважати, що вилучені речі та документи є речовим доказом, оскільки зберегли на собі сліди злочину, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не відповідають вимогам закону.

Згідно матеріалів кримінального провадження №0001356 від 11.10.2023 року, долучених до клопотання слідчого, вказане кримінальне провадження зареєстроване за ч. 4 ст.189 КК України, за фактом вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 .

Вивченням клопотання слідчого встановлено, що майно, яке було виявлене та вилучене під час проведення 02.11.2023 року обшукуза адресою: АДРЕСА_1 , може містити відомості про обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, чи бути знаряддям вчинення злочину, а тому має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 167-173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0001356 від 11.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні №0001356 від 11.10.2023 рокув ході проведеного 02.11.2023 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки ОРРО А17, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон марки iPhone XS, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 .

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1