У Х В А Л А

06 листопада 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського районного управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002881 від 02 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Місцем зберігання транспортного засобу визначити спецмайданчик ГУНП в Полтавській області, що в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул. Кременчуцька, 2В.

В обґрунтування клопотання зазначив, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002881 від 02 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 01 листопада 2023 року, близько 16 год 30 хв, водій вантажного спеціалізованого сідлового тягача IVECO STRALIS, д. н. з. НОМЕР_3 , із напівпричепом самоскидом MEILLER MHPS-41-3, д. н. з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , рухаючись по автодорозі М-03 сполученням «Київ-Харків-Довжанський», з боку м. Київ у напрямку м. Харків, в районі 342 км, поблизу с. Гора Щербанівської ТГ Полтавського району, при виконанні маневру розвороту, скоїв зіткнення із автомобілем ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , котрий рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП водій автомобіля ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , та його пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється.

Слідчий вказує, що 01 листопада 2023 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі М-03 сполученням «Київ-Харків-Довжанський», 342 км, було виявлено вантажний спеціалізований сідловий тягач IVECO STRALIS, д. н. з. НОМЕР_3 , із напівпричепом самоскидом MEILLER MHPS-41-3, д. н. з. НОМЕР_4 , та автомобіль ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , які зберегли на собі сліди ДТП (механічні пошкодження).

Постановою слідчого від 02 листопада 2023 року вказані транспортні засоби визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобіль ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 .

З метою всебічного, повного і неупередженого здійснення досудового розслідування, збереження речових доказів та слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та експертних досліджень, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 .

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що автомобіль ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Зазначений транспортний засіб підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому положеннями КПК України порядку.

Визначити місцем зберігання транспортного засобу спецмайданчик ГУНП в Полтавській області, що в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул. Кременчуцька, 2В.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10