КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 01 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2023 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 08.03.2023 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на мобільний телефон iPhone 13 PRO MAX; сім картку оператора «КИЇВСТАР» із номером абонента НОМЕР_1 , який перебував у мобільному телефоні iPhone 13 PRO MAX; телефон «MEIZU», IMEI № НОМЕР_2 , в якому були 2 сім карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; смарт-пристрій «APPLE WATCH», серійний номер FH7Y24RTKDH4, рожевого кольору, номер 3798, дата випуску 08.2017 року, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000040, із забороною вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива, посилаючись на те, що на вказане майно

вже двічі було накладено арешт ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду, який було двічі скасовано судом апеляційної інстанції.

______________________________________________________________________________

Справа № 761/27305/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5077/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не зважаючи на вказану обставину, детектив втретє звернувся із клопотанням про арешт майна.

В апеляційній скарзі захисник зазначав, що в ході проведення обшуку мобільні телефони було добровільно надано в розблокованому стані, проте з незрозумілих причин такі мобільні телефони вилучено всупереч вимогам ч. 2 ст. 168 КПК України.

Клопотання детектива не містить обгрунтування, яким критеріям ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно.

Висновок експерта №23/3КТ-18 при дослідженні смарт-пристрою «APPLE WATCH» свідчить про відсутність на ньому жодної інформації.

Крім того, як убачається із вищевказаного висновку, фізичний доступ до мобільних телефонів та смарт-годинника потрібен був експерту лише на початковому етапі проведення експертизи, та в подальшому дослідження здійснювалось на підставі саме створених копій мобільних телефонів. Відтак, на переконання захисника, відсутня потреба в арешті вилученого майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, детективами Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 15.02.2023, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27 ч. З ст. 209 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 5 ст. 27 ч. З ст. 28 ч. 2 ст. 203-2, ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 та ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що групою невстановлених осіб та головою наглядової ради Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» (далі - ПрАТ «АЙБОКС БАНК») ОСОБА_12 , як співорганізатором вчинення кримінальних правопорушень, за пособництва залучених нею працівників банку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 протягом травня 2021 року-березня 2023 року здійснювалася діяльність з організації азартних ігор в мережі Інтернет без передбаченої законом ліцензії з отриманням грошових коштів від гравців на рахунки підконтрольних юридичних осіб під виглядом прибутку від здійснення господарської діяльності з організації і проведення змагань (турнірів) з кіберспорту та спортивного покеру.

За результатами вищезазначеної злочинної діяльності, учасниками організованої групи в межах єдиного умислу упродовж періоду часу з 10.01.2022 до 07.03.2023 здобуто злочинним шляхом коштів на загальну суму 4 811 959 013,67 грн., та в подальшому усвідомлюючи, що кошти в сумі 4 811 959 013,67 грн. є активами, які отримано злочинним шляхом, організовано вчинення дій щодо перерахування цих коштів, тобто набуття, володіння, використання та розпорядження, у тому числі здійснення ряду фінансових операцій та вчинення правочинів з такими коштами, а також маскування джерел їх походження, тобто легалізації (відмивання) вказаних коштів.

Як убачається із долучених до клопотання матеріалів, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 08.03.2023, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone 13 PRO MAX; сім картку оператора «КИЇВСТАР» із номером абонента НОМЕР_1 , яка перебувала у мобільному телефоні iPhone 13 PRO MAX; телефон «MEIZU», IMEI № НОМЕР_2 , в якому були 2 сім карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; смарт-пристрій «APPLE WATCH», серійний номер НОМЕР_5 , рожевого кольору.

Постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_13 від 19.06.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000040 майно, вилучене під час обшуку 08.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

14.07.2023 у межах кримінального провадження № 0000040 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у пособництві з незаконної діяльності з організації азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону та які проводяться в мережі інтернет, вчиненого організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 203-2 КК України; та у пособництві набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції та вчинення правочину з таким майном, вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, джерела його походження, особою, яка знала що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчиненому організованою групою в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

01.08.2023 детектив Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 , про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме на мобільний телефон iPhone 13 PRO MAX; сім картка оператора «КИЇВСТАР» із номером абонента НОМЕР_1 , який перебував у мобільному телефоні iPhone 13 PRO MAX; телефон «MEIZU», IMEI № НОМЕР_2 , в якому були 2 сім карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; смарт-пристрій «APPLE WATCH», серійний номер НОМЕР_5 , рожевого кольору, метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2023 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 08.03.2023 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на мобільний телефон iPhone 13 PRO MAX; сім картку оператора «КИЇВСТАР» із номером абонента НОМЕР_1 , який перебував у мобільному телефоні iPhone 13 PRO MAX; телефон «MEIZU», IMEI № НОМЕР_2 , в якому були 2 сім карти із номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; смарт-пристрій «APPLE WATCH», серійний номер FH7Y24RTKDH4, рожевого кольору, номер 3798, дата випуску 08.2017 року, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000040, із забороною вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання детектива про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_7 , яка є підозрюваною у кримінальному провадженні, із забороною відчуження, користування та розпоряджання арештованим майном, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000040 від 15.02.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке детектив просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно із забороною його відчуження, користування та розпорядження, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання захисника на недоведеність відповідності вилученого майна речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_7 мобільні телефони, сім-карти та смарт-пристрій відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Сукупність долучених до клопотання детектива матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Посилання захисника на те, що детектив втретє звернувся із клопотання про арешт даного майна, оскільки ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду міста Львова двічі було накладено арешт на вказане майно, та вказані ухвали були скасовані в апеляційному порядку, не впливають на правильність висновків слідчого судді у даному судовому провадженні, оскільки вищевказані ухвали не є предметом даного апеляційного перегляду.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 01 серпня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3