01.02.2024
Справа № 331/6816/23
Провадження № 1-в/331/5/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, який зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжі від 19.11.2020 року.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 вказане клопотання підтримали, просили його задовольнити. Додатково зазначили, що засуджена повністю усвідомила свою протиправну поведінку, зробила для себе відповідні висновки, стала на шлях виправлення, не має наміру в подальшому вчиняти злочини. У засудженої залишилась бабуся похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Зауважили, що більша частина стягнень знята та погашена в установленому законом порядку, тому просили задовольнити подане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що засуджена ОСОБА_4 не стала на шлях виправлення, будь-яким чином відповідних намірів виправитись не виказувала, має негативну характеристику та наявність чисельних стягнень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2020 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і на підставі ч. 1 ст. 71 КК України їй призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Строк відбування покарання за даним вироком постановлено обчислювати з 12 лютого 2019 року. Вирок набрав законної сили 09.12.2021 року

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджена ОСОБА_4 відбула.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення, повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі знаходиться з 16.02.2019 року, за цей час порушувала вимоги режиму відбування покарання, заохочень не мала.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджена ОСОБА_4 заохочень не має, має 8 стягнень у вигляді догани, 2 стягнення у вигляді поміщення до карцеру, 1 стягнення у вигляді попередження, 1 стягнення у вигляд поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО).

Не зважаючи на те, що на даний час деякі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженої протягом всього періоду відбування покарання.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики, засуджена ОСОБА_4 під час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до суспільно-корисної праці не залучалась з незалежних від неї причин. Психоемоційний стан задовільний, загалом імпульсивна, емоційно не врівноважена, не постійна в уподобаннях. Самооцінка завищена, присутні егоцентричні нахили, схильна до афективних реакцій та демонстративно-шантажних дій, на заходи виховного впливу реагує задовільно (а.п. 18).

З огляду на викладене, характеристика засудженої ОСОБА_4 є вкрай негативною.

Таким чином суд констатує, що засуджена ОСОБА_4 не виконує режим та обов`язки, визначені у ст. ст. 7, 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та у ч. 3 ст. 107 КВК України, а її поведінка протягом часу відбування покарання не була позитивною та активною.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженої та її захисника про те, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою довела своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи поведінку засудженої за весь період відбування покарання, суд погоджується з доводами прокурора про те, що засуджена ОСОБА_4 не проявила себе як така, що стала на шлях виправлення, а тому застосування до неї заохочувальної норми, передбаченою ст. 81 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1