Справа № 544/1842/23
УХВАЛА

26 жовтня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2018 року народження та ОСОБА_7 , 2020 року народження, не працюючої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні 26.10.2023 прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 . Зазначає, що 13.09.2023 ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 діб до 11.11.2023.

На даний час строк дії запобіжного заходу закінчується, але закінчити розгляд вказаного кримінального провадження до цього часу не вбачається за можливе через об`єктивні причини.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 перебуває на розгляді в суді. На даний час письмові та речові докази не дослідженні, свідки та експерти у судовому засіданні покази ще не давали. Триває дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні. При цьому, вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, вони продовжують існувати.

Підстав для зміни обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були встановлені ухвалою слідчого судді від 13.09.2023 не зменшились та продовжують існувати і дають підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися віл слідства та суду, зможе незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а тому з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України виникає обґрунтоване припущення про можливе ухилення (переховування) ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, поведінка ОСОБА_4 свідчить про ухилення від обов`язків, покладених на неї ухвалою суду. Постійне порушення умов домашнього арешту, невиконання батьківських обов`язків, перебування в місцях розлиття алкогольних напоїв свідчить про її бажання ухилитися від кримінальної відповідальності. Тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час на виконання вимог ст. 23 КПК України щодо безпосередності дослідження судом показань свідки кримінального провадження у судовому засіданні не допитані, що свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначені вище ризики та наявність обґрунтованого обвинувачення у вчинення тяжких кримінальних правопорушень, застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним в даному випадку, так як застосування більш м`яких запобіжних заходів, не можуть запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити або спотворити речі, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, із наступних причин: особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкі кримінальні правопорушення, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна; особиста порука - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_4 ніде не працює, до слідчого, прокурора чи суду не надходили письмові звернення осіб, які заслуговують на довіру, щодо взяття на поруки обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки ніхто не наважується поручитися за неї; застава не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, ніде не працює, не має офіційного джерела доходу, окрім того до слідчого, прокурора чи суду не надходили заяви або клопотання від обвинуваченої або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_4 постійно порушує умови домашнього арешту, що свідчить про те, що остання не в змозі запобігти ризикам, наведеним у клопотанні. Крім того застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою проживання обвинуваченої не може запобігти спробам впливу обвинуваченої на свідків, частина з яких є наркозалежними.

Тому просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захист просив застосувати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, захисник просив врахувати наявність у обвинуваченої на утриманні двох малолітніх дітей, при цьому зазначив, що обвинувачена не ухилялася від участі у судових засіданнях та зобов`язується виконувати покладені на неї судом обов`язки в разі застосування до неї домашнього арешту.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, вивчивши матеріали провадження у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 13.09.2023 обвинуваченій ОСОБА_4 змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 діб до 11.11.2023. Судове слідство у справі триває.

Відповідно до ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень судом перевірялася під час обрання запобіжного заходу. При розгляді вище вказаного клопотання суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане є недопустимим на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Суд лише визначає на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинуваченої (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування тощо). Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Суд погоджується з доводами прокурора, що переховуватися від суду обвинувачену може спонукати тяжкість можливого покарання. Крім того, обвинувачена раніше неналежно ставилася і свідомо нехтувала виконанням обов`язків, покладених на неї судом у зв`язку із застосуванням до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим суд змінив їй зпобіжний захід на тримання під вартою.

Тому суд приходить висновку, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що існує ризик можливості обвинуваченої переховуватись від суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Натомість, доведені ризики виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, їм не можливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами, тому суд вважає що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Суд приходить до висновку, що тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої. Звернення про взяття обвинуваченої на поруки або внесення за неї застави до суду не надходили. Обвинувачена не працює, офіційних джерел доходів не має, перешкод медичного характеру для перебування її під вартою судом не встановлено. Крім того, остання порушила умови застосованого до неї раніше запобіжного заходу в виді домашнього арешту.

Доводи, на які посилається захисник обвинуваченої, не зменшують вищевказаних ризиків та не є достатніми підставами для зміни обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Наявність у обвинуваченої малолітніх дітей не може бути стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченої, враховуючи також стадію розгляду кримінального провадження, а також з огляду на недбале ставлення до виконання нею батьківських обов`язків. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України щодо обвинуваченої судом в ухвалі від 13.09.2023 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду, значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченій вчинити спроби ухилитися від суду.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та виконання вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, тобто до 24.12.2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 193,199, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання начальника Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , яка утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», строком на 60 днів, який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 26.10.2023, і діє до 24.12.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в цей же строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1