Провадження № 1-кп/537/411/2023
Справа № 537/5321/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського суду м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000763 від 02.10. 2023року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

03.11.2017 року Автозаводським р/с Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання та встановлення іспитового строку на 1 рік;

28.01.2019 Автозаводським р/с Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 71 КК України остаточно призначено покарання строком 3 роки та 3 місяці позбавлення волі;

26.03.2020 Автозаводським р/с Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі;

05.02.2020 Крюківським р/с Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років та 6 місяців;

25.05.2020 Київським р/с м. Полтави Полтавської області за ч. 1 ст.309 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. 71 КК України частково приєднано вирок Автозаводського р/с від 26.03.2020 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі (11.03.2022 умово-достроково звільнений- невідбутий строк 1 рік 1 місяць 19 днів);

21.07.2023 Крюківським р/с Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням - іспитовий строк 1 рік;

08.11.2023 Крюківським р/с Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України, засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,-

встановив:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставинах:

01.10.2023 приблизно о 20 годині 15 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 переслідуючи мету умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу, тобто загальнонебезпечним способом, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , за допомогою викрутки вийняв вічко з вхідних дверей квартири, узяв шнурівку із взуття, змочив її антисептиком, після чого просунув змочену шнурівку у дверне вічко та за допомогою запальнички підпалив її. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 , відбулося загорання, яке призвело до пошкодження приміщення квартири.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 37 201,00 гривня.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчиняв інкримінований йому злочин.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 194 ч.2 КК України як Умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин.

Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства . Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин. Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі - стягнути на користь держави

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

за ст. 194 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за даним вироком та вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.11.2023 року області визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п*ять) років 2 місяця.

Строк відбування покарання рахувати з 08.11.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме прозору пляшку з полімерного матеріалу з дозатором, рукоятку від викрутки синього кольору, частину смотрового глазку від вхідних дверей , продукти горіння, - знищити.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України, а саме спортивну кофту темно-синього кольору, шорти темно-синього кольору, капці гумові чорного кольору, мобільний телефон черного кольору марки Мах Сом- залишити власнику.

Ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду про накладення арешта на майно від 03.10.2023 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 21988грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1