ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/9032/23 (1-кс/635/1895/2023) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/139/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 26 січня 2024 року включно, але не довше проведення підготовчого судового засідання із раніше визначеним розміром застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 647250 гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що у слідчого судді є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття підозрюваного під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 з урахуванням доповнень просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Вказує, що запобіжний захід має продовжуватись лише в межах строку досудового розслідування.

Проте строк досудового розслідування встановлено до 26 грудня 2023 року.

Будь які постанови про продовження строку досудового розслідування відсутні.

Стороні захисту повідомлено про закінчення досудового розслідування і скільки буде тривати ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не знає ніхто.

Перебування підозрюваного під вартою на час ознайомлення з матеріалами досудового провадження поза межами строку досудового розслідування є недопустимим.

Вважає, що пред`явлена підозра є необгрунтованою, доказів факту крадіжки 40 тис доларів немає.

В матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів та відповідної постанови про призначення слідчого.

При цьому встановлені ризики у справі нічим не підтверджені.

Підозрюваний постійно проживає з матір`ю похилого віку, яка потребує постійного догляду, є єдиним сином, свого часу трагічно втратив всю свою родину.

Вважає розмір застави необгрунтованим та заздалегідь непомірним.

На думку апелянта, домашній арешт повністю нівелює ризики визначені в клопотанні.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений положеннями ст. 199 КПК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження Відділом поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 26 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

26 вересня 2023 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

27 вересня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2023 року застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів до 24 листопада 2023 року. Визначено ОСОБА_8 суму застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 647250 гривень 00 копійок.

Постановою керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області від 21 листопада 2023 року строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 26 грудня 2023 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року продовжено запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 26 грудня 2023 року включно із раніше визначеним розміром застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 647250 гривень 00 копійок.

13 грудня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

18 грудня 2023 року згідно зі ст. 290 КПК України, старшим слідчим СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 відповідно до доручення процесуального керівника, начальника Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , підозрюваному ОСОБА_10 , його захиснику ОСОБА_11 , підозрюваному ОСОБА_12 , його захисникам ОСОБА_13 , підозрюваному ОСОБА_8 , його захиснику ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 було повідомлено про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів та надання доступу до них, надано доступ до матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001246 від 26 вересня 2023 року в восьми томах та речових доказів по ньому

Обгрунтованість підозри слідчим підтверджується відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 26 вересня 2023 року; протоколі огляду місця події від 26 вересня 2023 року; протоколі допиту потерпілого від 26 вересня 2023 року; протоколі допиту потерпілого від 26 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 26 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 27 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 27 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 27 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 26 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 27 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 27 вересня 2023 року; протоколі обшуку від 26 вересня 2023 року; постанові про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27 вересня 2023 року; протоколі огляду предметів (відеозапису) від 27 вересня 2023 року; протоколі огляду предметів (відеозапису) від 27 вересня 2023 року; протоколі огляду предметів (відеозапису) від 27 вересня 2023 року; протоколі огляду предметів (відеозапису) від 27 вересня 2023 року; протоколі огляду предметів (відеозапису) від 27 вересня 2023 року; протоколі огляду предметів (грошових коштів) від 27 вересня 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 26 вересня 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 26 вересня 2023 року.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, судом було належно досліджено дані про особу ОСОБА_8 , який має не зняту та не погашену судимість, останній раз вироком Деснянським районним судом м. Чернігова від 12.02.2021 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України, офіційно не працює, не має джерел доходів.

Також районним судом при розгляді даного клопотання констатовано існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того суд констатував відсутність обставин, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Врахував суд і тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , підозра пред`явлена за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, які відповідно до положень статті 12 КК України відносяться до кримінального проступку, тяжких та особливо тяжких злочинів, за найтяжчий з яких законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Відтак, висновок суду про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою є неможливим.

Захисник у своїй апеляційній скарзі не навів обгрунтованих відомостей, які б спростовували висновки суду щодо встановлених ризиків.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Апеляційні доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені судом ризики, такий запобіжний захід не буде їм запобігати.

Належних відомостей про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, сторона захисту не надала.

Підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів не вбачає.

Також не заслуговують на увагу доводи захисника стосовно виходу строку дії запобіжного заходу за межі строку досудового розслідування, оскільки у чинному КПК не визначено окремих правил, які б врегульовували особливості продовження застосування до особи запобіжного заходу під час виконання вимог ст.290 КПК, тобто в період між завершенням та закінченням досудового розслідування, зазначене питання вирішується з урахуванням загальних положень, які визначають порядок застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч.4 ст.196 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. За приписами ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ч.4 ст.196, ч.3 ст.197 КПК вбачається, що вказані норми наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадженні ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо обрання особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування. Адже, вказане питання регулюється ч.1 ст.197 КПК, у відповідності до якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Крім того, за приписами ст.203 КПК ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу. Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. (п.10 ч.1 ст.284 КПК).

При цьому, невключення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК, у зазначені в ст.219 КПК строки, не свідчить про обмеження строку застосування запобіжного заходу строками досудового розслідування.

З наведеного вбачається, що строк на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний захід, а тому ухвала про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст.203 КПК.

Згідно з ч.4 ст.176 КПК запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Тобто, за змістом наведених в ч.4 ст.176 КПК положень вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду, про що зазначено і в п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» (Chanyev v. Ukraine) від 09 жовтня 2014 року, заява №46193/133. Також на користь вказаного висновку свідчить зміст п.5 ч.1 ст.3 КПК, у відповідності до якого, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

І хоча крім понять «початок досудового розслідування» (п.5 ч.1 ст.3, ч.2 ст.214 КПК) і «закінчення досудового розслідування» (п.5 ч.1 ст.3 КПК) у КПК використовується поняття «завершення досудового розслідування» (ст.290 КПК), але поняття «закінчення» і «завершення» досудового розслідування у розумінні п.5 ч.1 ст.3 і ст.290 КПК не є тотожними, так як завершення досудового розслідування є проміжним етапом, що передує його закінченню і досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні вважається закінченим у випадку настання однієї з наведених подій: (а) прийняття рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження; (б) направленням до суду обвинувального акту; (в) направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру; (г) направленням до суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру; (ґ) направленням до суду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення і у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який в тому числі може приймати рішення щодо застосування і продовження строку застосування до осіб запобіжних заходів.

Також, на думку колегії суддів, суттєве значення в конкретній ситуації має те, що на час розгляду слідчим суддею клопотання органом досудового розслідування відкрито матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Тобто, строк досудового розслідування не закінчився, а перервався до моменту здійснення прокурором однієї з дій, зазначених в ч.2 ст.283 КПК.

Колегія суддів зазначає, що вчинені кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_8 ,, мають високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином апеляційний суд констатує, що надані із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали доводять наявність правових підстав для продовження ОСОБА_8 , зазначеного запобіжного заходу, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме такий обсяг втручання у права та інтереси ОСОБА_8 з метою досягнення дієвості цього провадження, що з дотриманням процесуальних норм правомірно встановлено слідчим суддею.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 406, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді