Провадження № 1-кп/206/69/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_13 ,

захисника обвинувачених, адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000034 від 31.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000034 від 31.01.2020.

Прокурором 15.01.2024 подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яке обґрунтовано тим, що у провадженні Самарського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальна справа відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у скоєнні злочинів передбачених, ч. 1,2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.1 ст.263 КК України .

Підтримання державного обвинувачення здійснюється групою прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця російської федерації, Челябінського району, м. Аша, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- прийняття участі у створеній злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України,

- незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинений виконавцем (співвиконавцем) у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

- незаконному придбанні, зберіганні прекурсорів вчиненого організованою групою в особливо великих розмірах, у складі злочинної організації кваліфіковано за ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України;

- організації місця для незаконного виробництва, виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, групою осіб, у складі злочинної організації кваліфіковано ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вдносно ОСОБА_8 Самарським районним судом м.Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів, що становить 536 800,00, строком до 19.01.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст.197 КК України - строк дії ухвали про тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою: строк тримання під вартою може бути продовжений суддею в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України - строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 199 КК України - порядок продовження строку тримання під вартою:

1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено подальшу наявність ризиків передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового слідства або суду.

3) незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона обвинувачення обґрунтовує наявність вказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, встановленими наступними фактичними даними.

1. Усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинені ним особливо тяжких злочинів, ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

3. Незаконно впливатиме на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні. Так, обвинувачений ОСОБА_8 , отримавши повні анкетні дані свідків (понятих) у даному провадженні, може впливати на них, з метою зміни ними показань, перешкоджанню їх участі у проведенні допитів, та шляхом погроз, застосуванням фізичної сили, або підкупу, буде намагатись вплинути на вказаних осіб. Оскільки судовий розгляд ще не розпочався, свідки не допитані судом, існує ймовірний ризик, що внаслідок впливу обвинувачених на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання.

5. Може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_8 тривалий термін вчиняв кримінальні правопорушення, будучи працездатною особою ніде не працював та офіційного доходу не мав.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтованість ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженні у формах передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Зазначені обставини і факти вказують на те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, доцільно призначити заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 536 800 грн.

Оцінюючі в сукупності всі зібрані фактичні данні у кримінальній справі та наявності обґрунтованого обвинуваченні у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України доцільно обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімумів для працездатний осіб, що становить 536 800 грн і таким чином запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується обвинувачення, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 є недоцільним, а більш м`який запобіжний захід не є співмірним із тяжкістю інкримінованого йому злочину, і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не убезпечить від справдження хоча б одного із ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, прокурор просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця російської федерації, Челябінського району, м. Аша, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб. На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначати заставу розмір у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімумів для працездатний осіб, що становить 536 800 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання у повному обсязі та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, заперечував проти клопотання про зміну міри запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_13 посилаючись на письмове клопотання, надане до матеріалів справи, яке обґрунтовано тим, що 21 листопада 2023 року головуючим суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12 години 00 хвилин 19 січня 2024 року включно.Визначено відносно підозрюваного ОСОБА_8 заставу у розмірі 536 800 грн., просив змінити міру запобіжного заходу останньому. Зазначивши, що відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою судді зобов`язані здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до пункту 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Оскільки, взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважаю, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи зменшення розміру застави у зв`язку з нижче наведеним:

1. Судом повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою під час судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Вважає, що до обвинуваченого цілком можливим застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України.

2. Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З перших днів російської агресії на територію України в 2022 році, ОСОБА_8 займався евакуацією людей з запорізької області Оріховського району; приймав участь у забезпечені всім необхідним та розселенням людей ВПО; розвозив гарячі обіди до пунктів перебування ТРО міста та за його межами; привозив їжу людям, які були під його тимчасовою опікою, готуючи домашні обіди вдома з жінкою ОСОБА_17 , переважно це були люди похилого віку і навіть у візках; за власні кошти забезпечував гігієною та медикаментами; підтримував амуніцією 108 бригаду ТРО. Що підтверджується характеристиками Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області та Громадської організації «ЛІДЕР ДНІПРА».

Відповідно до медичних обстежень ОСОБА_8 має проблеми зі станом здоров`я, в зв`язку з чим потребує постійного лікування та періодичного обстеження у лікарів.

На думку захисника, в даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

По-перше, ОСОБА_8 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того місцем його проживання є АДРЕСА_1 ;

По-друге, ОСОБА_8 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені;

По-третє, ОСОБА_8 немає потреби незаконно впливати на свідків так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб.

По-четверте, ОСОБА_8 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

По-п`яте, ОСОБА_8 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Тому із врахуванням тяжкості злочину, можливих наслідків його процесуального вирішення, ступеню його суспільної небезпечності та особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, зважаючи на те, що свідки вже допитані органами досудового розслідування, вважаю, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні, а тому можливо застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

3. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 176 КПК України слідчий суддя,, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам передбаченим статті 177 КПК України.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Зважаючи на перераховані обставини, а також особу обвинуваченого, обраний запобіжний захід не є співмірним із особистістю обвинуваченого та обставинами пред`явленої йому підозри.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

4. Виходячи з норм КПК України та переліку запобіжних заходів, домашній арешт застосовується в тих випадках, коли застава є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою занадто суворим. Частиною 2 статті 181 КПК України встановлено, що домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється (обвинувачується) у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено у виді позбавлення волі.

Ключовим у питанні можливості застосування цього запобіжного заходу є те, що домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у скоєнні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Також, ця норма не передбачає будь-яких обмежень, а тому до категорії осіб, до яких може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту серед інших є підозрювані (обвинувачені), які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Крім того, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, стороною обвинувачення не надавалися дані про можливість порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

5. Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України «розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно».

Згідно вимог глави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок кожного разу доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики не зменшились і, що застосування запобіжного заходу і подалі є дійсно обґрунтованим.

В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти Росії, зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.

Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства).

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).

На підставі викладеного, захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_13 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби. Зменшити розмір застави.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_18 , яка є дружиною ОСОБА_8 суду показала, що вона з ОСОБА_8 проживали без зареєстрованого шлюбу протягом двадцяти років за адресою де проживають її батьками разом з дітьми, і тільки нещодавно одружилися. У вказаному житлі зареєстрована вона, її діти та батьки, власником будинку є її батько, але ОСОБА_8 зареєстрований за іншою адресою, на сусідній вулиці у своїх батьків.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою, суд бере до уваги, що обвинувачений власного майна не має; постійного джерела прибутку не має; одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб; раніше не судимий. Обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів.

Вказані обставини у сукупності дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватися від прокуратури та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному правопорушенні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби обвинуваченому ОСОБА_8 не підлягає задоволенню. Так, звертаючись із зазначеним клопотанням стороною захисту не надано підтверджуючих документів щодо належності зазначеного у клопотанні домоволодіння будь-якій особі, чи власне обвинуваченому, та чи згодна особа, а саме власник зазначеного домоволодіння на проживання за зазначеною адресою обвинуваченого із встановленою мірою запобіжного заходу, як домашній арешт у нічний час доби.

Щодо клопотання захисника про зменшення розміру застави суд вважає за необхідне задовольнити клопотання в цій частині, оскільки прокурором жодним чином не обґрунтовано вказаної у клопотанні суми розміру застави, а враховуючи положення п.3 ч.5 ст.182 КПК України суд вважає за необхідне зменшити суму розміру доходу до ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи, який запобіжний захід застосувати, суд у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, особу обвинуваченого, вік, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, суд прийшов до висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі обвинуваченого, здатним забезпечити його належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 194 КПК України у разі внесення застави, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із міста Дніпра без дозволу суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 314-315, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000034 від 31.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12 години 00 хвилин 14 березня 2024 року включно.

Визначити суму застави, достатню для забезпечення виконання обвинуваченому обов`язків передбачених законом у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800,00 грн. (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок та є достатньою для внесення її як застави.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, переліченому ст. 199 КПК України.

Вручити копію ухвали прокурору, начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» в Дніпропетровській області, обвинуваченому, захиснику негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, оскарження ухвали не зупиняє її дію.

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, для особи яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1