КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 16 листопада 2023 року, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Ново-Нікольське Олександрівського району Томської області РФ, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України, -

за участю: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 грудня 2023 року, включно.

Зобов`язано Керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою встановлення чи може останній за станом здоров`я перебувати в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», без надання спеціалізованої медичної допомоги.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у виді застави.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 19 жовтня 2023 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яке стороною захисту не отримано, у зв`язку із тим, що захисник приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Копію оскаржуваного рішення отримано 02 листопада 2023 року в той же день, електронною поштою направлено апеляційну скаргу

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною.

На переконання сторони захисту, зазначені в клопотанні ризики, носять формальний характер та базуються виключно на припущеннях, а тому не можуть бути підставами для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце роботи за яким характеризується позитивно, є ветераном праці та військової служби, за час роботи зарекомендував себе з позитивного боку, про що має неодноразові державні нагороди та подяки, до кримінальної відповідальності не притягався, що свідчить про відсутність кримінальних зв`язків, які б в майбутньому могли б надати йому допомогу в переховуванні, легалізації за підробленими документами на території України та за її межами.

Крім цього підозрюваний не має спеціальної слідчо-оперативної освіти яка б дала змогу йому знати про заходи та методи скритного пересування та проживання в певних місцевостях, що свідчить і про відсутність навиків переховування від органів досудового розслідування та суду.

Вважає, що посилання органу досудового розслідування на те, що ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання може виїхати за межі території України для переховування нічим не підтверджено. Сам ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, вини у інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає та вказує що під час своєї професійної діяльності належним чином виконував покладені на нього обов`язки.

Окрім цього, сторона захисту в обґрунтування відсутності ризику переховування зазначає, що у зв`язку з збройною агресією РФ та введення військового стану на території України надзвичайно посилився контроль за переміщенням громадян на території України, а також виїзд за її межі. Також наявність комендантської години, чисельна кількість блокпостів та патрулів з числа правоохоронних органів та військових унеможливлює переховування підозрюваного в разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Зауважує, що ОСОБА_6 отримавши виклик до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вчасно прибув для розгляду такого клопотання розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є безпідставним, оскільки під час досудового розслідування слідчі та оперативні органи отримали вичерпний перелік інформації та доказів в тому числі документів які вважали за потрібне отримати, що приєднані до матеріалів кримінального провадження. За наслідками вилучених документів, проведених оглядів проведені експертизи.

Інших речей та предметів які б давали стороні обвинувачення безпідставно стверджувати про, начебто, винуватість підозрюваного ОСОБА_6 окрім знайдених і вилучених правоохоронними органами не існує, а тому даний ризик відсутній.

Окрім того, ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних є припущенням органу досудового розслідування без зазначення конкретно встановлених фактів.

На думку захисника, підозра є необгрунтованною, оскільки будується виключно на показах свідків.

Звертає увагу, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та стороні захисту відкрито матеріали справи в порядку ст. 290 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

В даному випадку, 19 жовтня 2023 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яке стороною захисту не отримано, у зв`язку із тим, що захисник приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Копію оскаржуваного рішення отримано 02 листопад 2023 року в той же день, електронною поштою направлено апеляційну скаргу. З огляду на обставини, на які посилався захисник у клопотанні, колегія суддів вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та поновити захиснику такий строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 03 квітня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000132, у тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

09 березня 2023 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

09 березня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07 травня 2023 року включно.

02 травня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 30 червня 2023 року включно.

02 травня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000461, до шести місяців, тобто до 09 вересня 2023 року.

28 червня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 26 серпня 2023 включно.

16 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України.

18 серпня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000461 від 03.04.2022 завершено та надано доступ до матеріалів досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК України.

22 серпня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено, строком до 20 жовтня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою строк запобіжного заходу ОСОБА_6 продовжено до 17 грудня 2023 року.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею всупереч доводам апеляційної скарги встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 114-1 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Також, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджуються матеріалами провадження.

Так, слідчим суддею аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, врахував, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано ризики переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя взяв до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, інкриміноване ОСОБА_6 діянь відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також,що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Так, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, позитивної характеристики, похилий вік підозрюваного, хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

Надаючи оцінку можливості впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходив із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та підозрюваних та дослідження їх судом.

Водночас, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не підтверджується матеріалами клопотання, оскільки на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та стороні захисту відкритий доступ до матеріалів досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею, з огляду на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вважав, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду даного клопотання. З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, слідчий суддя не знайшов підстав для скасування чи застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

В той же час, будь-яких даних на підтвердження незадовільного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 або існування інших обставин, які б виключали можливість тримання під вартою останнього, слідчому судді не надано. З наданої стороною захисту медичної документації також не вбачається не можливість перебування ОСОБА_6 в умовах не свободи.

Крім того, слідчий суддя звернув увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявністю реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя вважав доведеними і об`єктивні обставини, що полягають у неможливості завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки у вказаному кримінальному провадженні на даний час триває ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України.

Таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, навіть з урахуванням його стану здоров`я, матеріали судового провадження не містять.

Серед іншого, слідчим суддею зобов`язано Керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваному ОСОБА_6 з метою встановлення чи може останній за станом здоров`я перебувати в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», без надання спеціалізованої медичної допомоги.

Також, слідчим суддею, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 1141 КК України. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/37744/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Провадження 11сс/824/7017/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК