ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000239, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 60 (шістдесят) днів, по 24 листопада 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя вважав доведеним необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому наявні ризики переховування від органу досудового розслідування, нищення, сховувавння або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий суддя, з огляду на вищевикладені мотиви, також вважав, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім і не зможе запобігти наведеним ризикам.

В апеляції:

- захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу слідчого судді змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вказують на порушення правил підслідності, оскільки органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є ГУНП в Дніпропетровській області, що знаходиться на території, яка перебуває під юрисдикцією Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, однак клопотання фактично скеровано до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Крім того вказують, що клопотання про обрання запобіжного заходу було скеровано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, слідчий суддя якого здійснював обрання та продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Також захисники зазначають, що докази, які долучені до клопотання не є об`єктивними та очевидно не є достатніми для обґрунтування підозри.

Крім цього, захисники вказують на відсутність визначених ризиків, оскільки ОСОБА_7 вони ґрунтуються виключно на припущеннях. Зазначають, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не притягався до кримінальної відповідальності, має офіційне місце проживання, де позитивно характеризується, родину.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування його під вартою.

Так, при продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних з реалізацією наркотичних засобів та психотропних речовин на систематичній основі, а також в тому, створив злочинну організацію з цією метою та керував нею, досудове розслідування триває, не завершені призначені експертизи, а отже продовжують існувати ризики переховування підозрюваного ОСОБА_7 від суду та слідства, знищення, спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на інших підозрюваних, а також ризик продовження своєї протиправної діяльності.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказують захисники, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що докази, які долучені до клопотання не є об`єктивними та очевидно не є достатніми для обґрунтування підозри, то вони фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення правил підсудності, то в даному випадку враховується, що контроль за даним кримінальним провадження здійснюється слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, що відповідає розташуванню органу досудового розслідування, який, зокрема, здійснюється СУ ГУНП в Дніпропетровській області, а тому, згідно приписів ст. 34 КПК України, зміна підсудності неможлива і недоцільна.

Ствердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не притягався до кримінальної відповідальності, має офіційне місце проживання, де позитивно характеризується, родину, не є достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000239, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч.ч 2, 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4