Номер провадження: 11-сс/813/1944/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 07.11.2023 про арешт майна в к/п № 0000847, внесеному до ЄРДР 31.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000847, внесеного до ЄРДР 31.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 та було накладено арешт на мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження та користування ним до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що в рамках вказаного провадження існує необхідність в забезпеченні збереження майна, яке є речовим доказом.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою представник ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що, оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою з таких підстав:

- клопотання прокурора не містить належного обґрунтування, окрім того, до нього не долучено документів, які підтверджують право власності на майно;

- ОСОБА_8 не є підозрюваним у вказаному провадженні. Він дійсно спілкувався з одним із підозрюваних, однак відразу повідомив про це прокурора;

За таких обставин, представник власника майна просить скасувати оскаржувану ухвалу від 07.11.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання. У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, водночас прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Так, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді СУ ГУНП в Одеській обл. проводиться досудове розслідування к/п №0000847 від 31.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР послугувала інформація матеріалів підрозділу НОМЕР_3 прикордонного загону Держприкордонслужби України щодо отримання інформації про особу, яка в умовах правового режиму «Воєнний стан» вчиняє дії, спрямовані на усунення перешкод в перетині державного кордону України особам мобілізаційного віку, які в подальшому перетинають державний кордон України згідно «Правил перетинання державного кордону України», затверджених ПКМ України №57 від 27.01.1995, з корисливих мотивів.

Проведеним комплексом оперативно-розшукових заходів, слідчих дій та НСРД достеменно встановлено що на території Одеської обл. діє група осіб, яка здійснює пошук чоловіків віком від 18 до 60 років, які намагаються ухилитись від призову та яким необхідно перетнути державний кордон України, проте на даний час законним шляхом цього зробити не можуть, у зв`язку із введенням в Україні правового режиму воєнного стану. В ході спілкування з такими особами учасники групи пропонують надати допомогу у незаконному перетині державного кордону України за грошову винагороду у розмірі 7000 доларів США, шляхом виготовлення для таких осіб завідомо неправдивих висновків військово-лікарської комісії, на підставі яких особа звільняється від військової служби та може безперешкодно перетнути державний кордон України. Після отримання згоди від зацікавленої в перетині державного кордону особи на надання такої допомоги, учасники групи вказують час та місце передачі грошових коштів. Через деякий час після отримання коштів від зацікавлених осіб, учасники групи вказують місце, дату та час, де така особа може отримати придбаний нею висновок військово-лікарської комісії.

Станом на теперішній час досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетна група із невстановленої кількості осіб, до складу якої ймовірно входить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя вказував на те, що в рамках вказаного провадження існує необхідність в забезпеченні збереження майна, яке є речовим доказом.

Так, приписами до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Водночас, у відповідності до ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено колегією суддів у судовому засіданні, будь-які експертизи мобільного телефону призначені не були.

Водночас, прокурор ОСОБА_6 пояснив апеляційному суду, що мобільний телефон був оглянутий та було встановлено, що інформації з приводу імовірного вчинення інкримінованого злочину телефон не містить.

Разом з тим, прокурор ОСОБА_6 заперечував проти скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, що на момент постановлення оскаржуваної ухали накладення арешту було обґрунтованим, водночас зауважив, що власник майна не позбавлений можливості звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Водночас, з огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді від 07.11.2023 скасуванню з постановленням нової ухвали, про відмовленні в арешті тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 07.11.2023 про арешт майна в к/п № 0000847, внесеному до ЄРДР 31.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 про накладення арешту на мобільний телефон «iPhone 14 Pro Max» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який був вилучений 01.11.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4