Справа № 588/1500/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 31.05.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 протягом двадцяти трьох років проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_5 , із яких останні два роки по АДРЕСА_1 . В період з червня 2022 року по травень 2023 року ОСОБА_4 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що виразилось у систематичних словесних образах її нецензурними словами, погрозах фізичною розправою та застосуванні фізичної сили, внаслідок чого остання зазнала психологічних та фізичних страждань, у тому числі негативних переживань.

Зокрема, 01.06.2022 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї співмешканки умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в сторону ОСОБА_5 нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. За постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 06.06.2022 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 170 грн.

Крім того 08.07.2022 приблизно о 13.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання у АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та застосуванні фізичної сили. Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 14.07.2022 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 340 грн.

У подальшому, не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 , будучи протягом року підданим адміністративному стягненню, продовжив свої умисні, протиправні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, та 05.04.2023 приблизно о 15.20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї співмешканки умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в сторону ОСОБА_5 нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 21.04.2022 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 340 грн.

Не зупиняючись на досягнутому та не звертаючи уваги на визнання протягом року винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_4 продовжив умисні дії та знову вчинив однорідне правопорушення стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 . Так 30.05.2023 о 21.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де напередодні вживав алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу, внаслідок чого була завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, а також штовхав останню руками, внаслідок чого завдав останній фізичного болю.

Отже, вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_5 , із якою перебуває у близьких відносинах, систематичне психологічне насильства, що призвело до її психологічних страждань та завдало шкоду її психологічному здоров`ю.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо інших осіб, з якими перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 14.07.2023 між потерпілою ОСОБА_5 та на той час підозрюваним ОСОБА_4 , згідно з умовами якої ОСОБА_4 визнає свою вину у зазначених діяннях, потерпіла до нього претензій морального та матеріального характеру не має. Обвинувачений та потерпіла узгодили міру покарання у виді громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, просила затвердити зазначену угоду.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання визначене угодою сторін кримінального провадження.

Суд проаналізував надані матеріали, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, врахувавши позицію прокурора, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначенні статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, визначення шкоди, завданої злочином, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо інших осіб, з якими перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Згідно положень ст. 12 КК України зазначене правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що угода про примирення від 14.07.2023 укладена між потерпілою та підозрюваним, який раніше несудимий, вину визнав, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтею 65 КК України.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє свої права визначені пунктом 1 частини 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 1 статті 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди про примирення між потерпілою стороною та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 з призначенням останньому узгодженої міри покарання.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 14.07.2023 між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000120 від 31.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 150годин громадських робіт.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений потерпілою, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1