Справа № 206/4265/23
Провадження № 1-кп/206/236/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 Самарський районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000206 від 11.04.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, заміжньої, яка не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2023 приблизно о 13:00 годині ОСОБА_4 перебувала на АДРЕСА_1 поблизу власного домоволодіння, де побачила свою сусідку ОСОБА_6 , яка йшла по цій же вулиці у напрямку свого місця проживання та, підійшовши до двору домоволодіння АДРЕСА_2 , почала відкривати хвіртку. У цей саме час, тобто 10.04.2023 приблизно о 13.00 годині, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на ґрунті існуючої неприязні, пов`язаної з межами суміжного землекористування, ОСОБА_4 швидко наблизилась до неї та, знаходячись позаду у положенні безпосередньої близькості, з силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, обома руками умисно штовхнула ОСОБА_6 у верхню частину тулуба зправа, унаслідок чого потерпіла з висоти власного зросту впала на землю. Від зазначених умисних дій, здійснених ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів лівої руки. Продовжуючи реалізовувати вищевказаний злочинний умисел, скориставшись ситуацією, у якій ОСОБА_6 почала намагатися підводитися, ОСОБА_4 , діючи умисно, з силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, усією вагою свого тіла притиснула ОСОБА_6 до землі, унаслідок чого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому правої руки. Після цього, почувши крик з боку чоловіка потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 , який вийшов з двору свого домоволодіння, ОСОБА_4 припинила свої протиправні дії та прослідувала у напрямку буд. № 40 по вул. Староігренській у м. Дніпро, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення. Унаслідок вищевказаних умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому лівої променевої кістки в нижній третині; відриву шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки; внутрішньо-суглобового перелому правої променевої кістки у ліктьовому суглобі. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я, понад 21 добу, на підставі: п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала повністю. Цивільній позов не визнала. На підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від дачі показів.

Не дивлячись на повне невизнання своєї вини самою обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими безпосередньо судом доказами, а саме.

Показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , з яких встановлено, що 10.04.2023 близько 13.00 потерпіла йшла з чоловіком додому. Чоловік йшов метрів за 10 раніше, зайшов додому в калитку, а потерпіла йшла позаду. В цей час ОСОБА_4 почала кричати та ображати потерпілу нецензурною лайкою, типу ОСОБА_4 через неї не може хату продати. ОСОБА_6 сказала їй викликати техніка та продавати хату. Коли потерпіла підійшла до своєї калитки, відчула сильний поштовх та впала на землю на ліву руку та відчула сильний біль в руці. Під час поштовху були нецензурні слова від ОСОБА_4 . Після чого потерпіла намагалась підвестися на праву руку, оскільки ліва дуже боліла та ОСОБА_4 своєю вагою тіла почала тиснути на потерпілу зверху притискаючи з усієї сили руками до землі, від чого вона відчула гострий біль і в правій руці. Онук потерпілої через калитку бачив що відбувається та покликав її чоловіка. Коли чоловік потерпілої вийшов, ОСОБА_4 відійшла від неї та продовжила кричати та нецензурно лаятись. Потім ОСОБА_4 пішла до своєї домівки. Після цих подій потерпіла два місяці не мала змоги сама щось робити, ні в туалет сходити, ні вмитися, взагалі нічого, оскільки були зламані обидві руки. До вказаних подій, не було випадків фізичного насилля з боку ОСОБА_4 по відношенню до потерпілої та членів її сім`ї, однак ОСОБА_4 неодноразово кричала на потерпілу, її онука, поводила себе агресивно та не стримано. ОСОБА_6 упевнена, що саме ОСОБА_4 вчинила вказані вище протиправні дії, оскільки, йдучи вулицею Староігренською у м. Дніпро, неподалік свого домоволодіння побачила ОСОБА_4 та почула, як та кричить на неї, при цьому інших осіб там не було. Стоячи біля хвіртки, в момент поштовху, потерпіла повернула голову вправо та побачила, що це зробила саме ОСОБА_4 , бо окрім неї ні на дорозі, ні поруч, нікого не було. Цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.п. 59-62).

Показами допитаного в судовому засіданні малолітнього свідка ОСОБА_8 згідно яких, 10.04.2023 приблизно в обід свідок пішов кормити собаку, притримував її щоб та не вибігла на вулицю. ОСОБА_8 побачив як заходив його дідусь ОСОБА_7 в калитку. Коли його дідусь зайшов у двір ОСОБА_6 була ще за двором та свідок чув крики ОСОБА_4 . ОСОБА_8 бачив як потерпіла підходить до калитки та яким чином ОСОБА_4 наблизилася до ОСОБА_6 , бачив як вона бігла до потерпілої. Коли ОСОБА_6 підійшла до калитки, ОСОБА_4 побігла до неї, штовхнула обома руками та потерпіла впала на ліву сторону. Потім ОСОБА_6 хотіла встати, обпершись на праву руку, але ОСОБА_4 почала її зверху притискати до землі. ОСОБА_4 не била ОСОБА_6 , а тільки штовхала та давила зверху до землі, та продовжувала кричати. ОСОБА_7 прибіг тоді коли ОСОБА_4 давила потерпілу. ОСОБА_7 не бив ОСОБА_4 просто підійшов і рукою зробив жест, типу відійди, ОСОБА_4 , відійшла та продовжила кричати. ОСОБА_4 кричала, що вона засудить та посадить ОСОБА_7 (а.п. 59-62).

Показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка зприводу подій, що сталися 10.04.2023 зазначила, що приблизно в обід, після того як вона нагодувала мати, вона вийшла на город щоб привести до ладу полуницю, на вулиці свідок почула дикі крики, по голосу та за місцем положенням вона зрозуміла, що це її сусідка ОСОБА_4 . Крики були дуже сильні з переходами на нецензурну лайку. З двору свідок не виходила, тільки чула крики ОСОБА_4 (а.п. 59-62).

Показами свідка ОСОБА_10 , який показав суду, що 10.04.2023 по обіді він бачив як з провулку вийшов ОСОБА_7 та першим зайшов у свій двір. За ним через хвилину йшла слідом ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_4 стояла біля свого двору, кричала та нецензурно лаялася на ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_6 підійшла до своєї калитки, на неї налетіла ОСОБА_4 штовхнула її обома руками, від чого ОСОБА_6 впала на землю на ліву сторону. Після чого ОСОБА_6 намагалась підвестися та ОСОБА_4 нахилилась та почала притискати потерпілу до землі обома руками. Згодом вийшов ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відійшла від потерпілої (а.п. 59-62).

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який зазначив, що події відбулися 10.04.2023. Вони з дружиною ОСОБА_6 поверталися додому з закупівель. Він йшов додому попереду від дружини. Коли йшов в провулку додому на нього кричала та нецензурно лаялася ОСОБА_4 , він мовчки пройшов повз нею та зайшов до калитки. Свідком того, як ОСОБА_4 штовхала його дружину ОСОБА_12 він не був. Коли ОСОБА_7 зайшов до двору поставити сумки, бачив як онук йшов кормити собаку. ОСОБА_7 вийти з дому змусили крики ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Його онук ОСОБА_8 весь час залишався біля калитки. Коли ОСОБА_7 вийшов з двору, то побачив як його дружина лежала на землі та біля неї стояла ОСОБА_4 . Він допоміг дружині встати. ОСОБА_6 не могла руками рухати (а.п. 59-62).

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, щодо допитаних потерпілої та свідків в ході судового розгляду встановлено не було. Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту відносно допитаних судом потерпілої та свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.Судом під час судового розгляду жодних підстав для сумнівів у правдивості показань допитаних судом потерпілої та свідків не встановлено.

Крім вищезазначених показів допитаних судом потерпілої та свідків, винність обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, також, знайшла своє підтвердження в досліджених судом письмових доказах (документах, фототаблицях, відеозаписах, тощо), тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення, тощо, відомостей, а саме.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2023, за змістом заяви обставин події було зазначено, що 10.04.2023 приблизно о 13:20 год. біля будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 штовхнула ОСОБА_6 , в результаті чого остання впала та в результаті чого відчула гострий біль в області лівої та правої руки (а.п. 66).

З протоколу огляду місця події з фото таблицею встановлено, що 10.04.2023 з 18 год. 10 хв. по 18 год. 20 хв. за участю ОСОБА_7 було оглянуто земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_4 . Вказана земельна ділянка місцевості являє собою ґрунтову дорогу, де з лівої сторони знаходиться домоволодіння АДРЕСА_4 , яке огороджується бетонно-цегляним парканом, де по середині паркану наявні ворота з калиткою з правої сторони, з правої сторони наявна галявина вкрита травою (а.п. 67-68).

Згідно копії медичної довідки № 330 травмпункту КНП «МКЛ № 6» встановлено, що 10.04.2023 о 14 год. 50 хв. ОСОБА_6 надана медична допомога з приводу закритого перелому голівки правої променевої кістки з задовільним стоянням уламків. Закритий перелом лівої променевої кістки в дистальному метаепіфізі зі зміщенням уламків. Відрив шилоподібного відростку ліктьової кістки (а.п. 69, 72).

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 966 від 11.04.2023, на основі судово-медичного дослідження (обстеження): гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому лівої променевої кістки в нижній третині, відриву шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, внутрішньо-суглобового перелому правої променевої кістки у ліктьовому суглобі, що спричинені від травмуючої дії спрямованої на вісі кінцівок, в термін, на який вказує обстежена, тобто 10.04.2023. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу (а.п. 70-71).

З протоколу огляду місця події з фототаблицею, встановлено, що 06.05.2023, з 10 год. 25 хв. по 10 год. 39 хв. проведено огляд місця події, ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана ділянка місцевості являє собою ґрунтову дорогу, де з лівої сторони знаходиться домоволодіння АДРЕСА_4 . Вказане домоволодіння огороджене бетонно-цегляним парканом з металевими воротами з хвірткою, навпроти вказаного паркану на відстані приблизно 10 метрів, наявна галявина вкрита травою (а.п. 74-76).

Протоколами проведення слідчого експерименту з фототаблицями та відеозаписом, встановлено, що 06.05.2023 та 19.06.2023, було проведено слідчі експерименти за участю потерпілої. В ході слідчих експериментів встановлені деталі та обставини подій, які мали місце 10.04.2023 за адресою: АДРЕСА_4 , щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 . Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала на місцевості, а також в присутності експерта обставини, що мали місце 10.04.2023 та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_4 . Потерпіла вказала, що саме ОСОБА_4 виражалась на її адресу нецензурною лайкою, після чого потерпіла показала, як ОСОБА_4 штовхнула її, від чого ОСОБА_6 впала на землю на ліву сторону на руку, потім потерпіла обперлась на праву руку та ОСОБА_4 обома руками притиснула її до землі всією вагою свого тіла (а.п. 77-90, 96-102).

Відповідно до висновку експерта № 1856е встановлено, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому лівої променевої кістки в нижній третині, відриву шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, внутрішньо-суглобового перелому правої променевої кістки у ліктьовому суглобі, що спричинені від не менш ніж двох травматичних дій спрямованих на вісі кінцівок, в термін, на який вказувала потерпіла, тобто 10.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. На підставі: п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6. Термін зрощення кісткової тканин понад 21 доба. Враховуючи характерологічні властивості встановлених переломів кісток обох передпліч, механізм їх виникнення був наступним: травматична дія тупих твердих предметів, напрямок дії яких відповідав вісям кісток передпліч. Встановлені тілесні ушкодження виникли від падіння з висоти власного зросту з упором на кисті, після наданого тілу прискорення чи внаслідок стороннього потужного навантаження на вісь кінцівки при фіксованій кисті, та не характерні виникненням внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту. Встановлені тілесні ушкодження оцінені за критерієм тривалого розладу здоров`я, та не є небезпечними для життя. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 06.05.2023, за участі потерпілої ОСОБА_6 . Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 19.06.2023, за участі потерпілої ОСОБА_6 (а.п. 103-105).

З протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицями, встановлено, що 06.07.2023 з 13 год. 40 хв. по 13 год. 51 хв. за участю: малолітнього свідка ОСОБА_8 , законного представника, педагога, судового-медичного експерта, понятих, було проведено слідчий експеримент, з метою уточнення механізму та обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що мало місце 10.04.2023 за адресою: АДРЕСА_4 . Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 показав як він бачив механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . В ході слідчого експерименту свідок розмістив манекен та показав, як саме ОСОБА_4 штовхнула ОСОБА_6 , після чого остання впала на землю на лівий бік. Далі свідок ОСОБА_8 розмістив манекен та показав, як саме ОСОБА_4 обома руками вдавлювала потерпілу ОСОБА_6 (а.п. 106-112).

Відповідно до висновку експерта № 2029е, у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому лівої променевої кістки в нижній третині, відриву шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, внутрішньо-суглобового перелому правої променевої кістки у ліктьовому суглобі, що спричинені від не менш ніж двох травматичних дій спрямованих на вісі кінцівок, в термін, на який вказує свідок, тобто 10.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Враховуючи характерологічні властивості встановлених переломів кісток обох передпліч, механізм їх виникнення був наступним: травматична дія тупих твердих предметів, напрямок дії яких відповідав вісям кісток передпліч. Встановлені тілесні ушкодження виникли від падіння з висоти власного зросту з упором на кисті, після наданого тілу прискорення чи внаслідок стороннього потужного навантаження на вісь кінцівки при фіксованій кисті, та не характерні виникненням внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту. Встановлені тілесні ушкодження оцінені за критерієм тривалого розладу здоров`я, та не є небезпечними для життя. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі проведення слідчого експерименту 06.07.2023, за участі свідка ОСОБА_8 (а.п. 113-115).

З протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицями, встановлено , що 06.07.2023 з 14 год. 07 хв. до 14 год. 11 хв. за участю свідка ОСОБА_10 було проведено слідчий експеримент, з метою уточнення механізму та обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що мало місце 10.04.2023 за адресою: АДРЕСА_4 . Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 показав обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 саме громадянкою ОСОБА_4 , що мали місце 10.04.2023 за адресою АДРЕСА_4 . В ході слідчого експерименту свідок розмістив манекен перед собою та показав як ОСОБА_4 обома руками штовхнула ОСОБА_6 . Далі свідок розмістив манекен лежачі на землі та вказав, як ОСОБА_4 притиснула ОСОБА_6 до землі (а.п. 116-122).

Відповідно до висновку експерта № 2028е у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому лівої променевої кістки в нижній третині, відриву шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки, внутрішньо-суглобового перелому правої променевої кістки у ліктьовому суглобі, що спричинені від не менш ніж двох травматичних дій спрямованих на вісі кінцівок, в термін, на який вказує свідок ОСОБА_10 , тобто 10.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Враховуючи характерологічні властивості встановлених переломів кісток обох передпліч, механізм їх виникнення був наступним: травматична дія тупих твердих предметів, напрямок дії яких відповідав вісям кісток передпліч. Встановлені тілесні ушкодження виникли від падіння з висоти власного зросту з упором на кисті, після наданого тілу прискорення чи внаслідок стороннього потужного навантаження на вісь кінцівки при фіксованій кисті, та не характерні виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі проведення слідчого експерименту 06.07.2023, за участі свідка ОСОБА_10 (а.п. 123-125).

Судом у ході судового розгляду та дослідження доказів жодних суттєвих порушень вимог ст.ст. 104, 223, 237, 240 КПК України не встановлено та стороною захисту не доведено.

Також в судовому засіданні безпосередньо був допитаний судовий експерт ОСОБА_13 , який надав роз`яснення з приводу проведених ним експертиз. Як пояснив експерт, судово-медичний експерт встановлюючи механізм тілесних ушкоджень використовує судову медичну травматологію, це така наука, яка чітко вказує на механізм виникнення будь-яких переломів будь-яких кісток. В даному випадку були переломи від тиснення, тобто від дії травмуючої сили по вісі кінцівок першої та другої. Обидва переломи є за характером виникаючими від дії травмуючої сили по вісі, тому щоб особи не показували під час допиту та слідчих експериментів, експерта цікавить сам момент чи була опора на кисть, чи була ще якась інша дія, яка відповідала на напрямку травматичного руху по вісі кістки. Основне в даному випадку щоб була травмуюча сила (дія). Для експерта головне щоб було вказано на травматичну дію на вісь кінцівки. В даному випадку встановлені переломи характерні для механізму падіння та тиснення. Перша рука потерпілої травмована від поштовху та падіння на кисть. Також, якщо б не було додаткового натискання після падіння, не було б і таких характерних переломів, які встановлено у висновках. В даному випадку показів потерпілої та свідків, що при падінні та натисканні потерпіла опиралася на руки експерту було достатньо для висновку, що вказані механізми відповідають характеру тілесних ушкоджень. Сам перелом має ознаки перелому від тиснення, а не від місцевої дії травмуючого предмету. В даному випадку переломи від тиснення, і тиснення може бути в будь-якому положенні, необхідно було навантаження на правий ліктьовий суглоб щоб травмувалася променева кістка. Встановлені тілесні ушкодження не могли виникнути при самостійному падінні. Кістка зламалася, бо був тиск і вона роз`їхалася від тиснення. Променева кістка на руці серйозний перелом, такі переломи зазвичай виникають коли не самостійне падіння, а коли у тіла є прискорення, тоді перелом більш масивний. Коли люди самі падають, то цей перелом буде у вигляді лінії, а це перелом який виник від значної травматичної дії у наслідок не самостійного падіння. Події були саме 10.04.2023, оскільки в цей день була надана медична допомога та проведені медичні дослідження. По характеру кісткових уламків вони були свіжі і гострі з рівними краями, тому помилки в даті бути не може. Такі переломи призводять до значного больового синдрому і з такими переломами без надання медичної допомоги жити дуже важко (а.п. 137).

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.

Судом не встановлено достатніх правових підстав для визнання наданих суду стороною обвинувачення доказів недопустимими. При цьому судом врахована позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.02.2018 року у справі № 357/14462/14-к, згідно якого якість змісту процесуальних документів, складених під час досудового розслідування, не може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України.

Також, судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченої під час досудового розслідування, збирання та фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду жодних підстав, щоб сумніватися у їх достовірності, допустимості та достатності.

Крім цього, суд не може прийняти доводи сторони захисту щодо розбіжностей в показах потерпілої та свідків щодо механізму протиправних дій ОСОБА_4 , оскільки на переконання суду дані розбіжності суттєвими не є, та ніяким чином не впливають на правильне вирішення даної справи, а є лише наслідком суб`єктивного сприйняття та передачі потерпілою та свідками отриманої інформації, в тому їх місце розташування та відстань від подій, які вони спостерігають. Що також було підтверджено в судовому засіданні експертом ОСОБА_13 . Крім того, з моменту події злочину до допиту потерпілої та свідків пройшов значний проміжок часу, а отже їх показання можуть містити неточності, які обумовлюються особливостями пам`яті людини. При цьому суд бере до увагу ту обставину, що і потерпіла і свідки вказали саме на ОСОБА_4 , як на особу, яка 10.04.2023 спричинила тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду даного кримінального провадження судом не було виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла та свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у зазначеному злочині. Жодних доказів на підтвердження упередженості потерпілої та свідків та неправдивості їх показів, обвинувачена та захисник суду не надали.

Слід зазначити, що покази допитаних судом потерпілої та свідків, узгоджуються з проведеними слідчими експериментами, висновками судово-медичних експертиз, відповідно до яких саме ОСОБА_4 , а не будь-яка інша особа, 10.04.2023 спричинила тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Крім того, суд звертає увагу, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини.

Також, суд критично ставиться до тверджень захисника та обвинуваченої щодо зацікавленості в наданих показах потерпілої та свідків, які обмовили ОСОБА_4 , оскільки такі твердження безпідставні, необґрунтовані та не підтверджуються жодними допустимими доказами. Та обставина, що потерпіла та свідки є родичами не може бути беззаперечним доказом їх упередженості.

Окрему увагу, суд вважає необхідним приділити твердженням обвинуваченої ОСОБА_4 щодо того, що всі покази потерпілої та свідків є відвертою брехнею, не узгоджуються з наявними по справі доказами, її вину не доведено, однак в той же час жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження або спростування наявних відомостей стороною захисту та обвинуваченою не було долучено до матеріалів справи взагалі.

Оцінюючи досліджені судом докази у кримінальному провадженні, суд звертає увагу, що оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики Європейського Суду з прав людини, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).

Повне невизнання свої вини обвинуваченою ОСОБА_4 , суд розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для неї судово-слідчій ситуації та намагання в такий спосіб уникнути справедливої відповідальності.

Суд вважає висловлені обвинуваченою та стороною захисту доводи про недопустимість доказів, які ґрунтувалися на суб`єктивних твердженнях обвинуваченої та захисника, сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», та є намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене у даний спосіб.

Окрему увагу, суд звертає на промову у судових дебатах захисника ОСОБА_5 , який зазначив, що його підзахисна має бути виправдана, однак він не заперечує того факту, що можливо ОСОБА_4 там і була, при цьому у випадку визнання обвинуваченої винною, сторона захисту просила мінімізувати її покарання із застосувати ст. 75 КК України. Така позиція в судових дебатах сторони захисту свідчить не інакше як про обґрунтовані сумніви щодо невинуватості обвинуваченої ОСОБА_4 .

Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд вважає, що необхідно призначити покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є не тяжким, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченої під час та після вчинення злочинних дій, особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 126-130).

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

В той же час, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження.

Наведені дані в їх сукупності з урахуванням наявності у ОСОБА_4 реєстрації і постійного місця проживання, соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчинення злочину, його наслідків, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наразі обвинувачена не є суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому їй необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, а її виправлення можливе провести в рамках звільнення від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням на неї відповідних обов`язків згідно пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки ОСОБА_4 .

Крім того, потерпілою ОСОБА_12 у порядку ст. 128 КПК України було заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, у якому цивільний позивач ОСОБА_6 зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої їй завдана матеріальна шкода за час лікування в закладах охорони здоров`я. Шкода обвинуваченою не відшкодована, тому вона просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1179 грн. Також протиправними діями обвинуваченої, потерпілій спричинено моральну шкоду, яка виразилася в наступному: наслідки перенесеної травми призвели до фізичного болю, незручностей, душевних страждань, за весь період відновлення втраченого здоров`я, життя ОСОБА_6 було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Відновлення здоров`я триває до тепер і на даний час потерпіла терпить страждання і фізичний біль, змушена постійно вживати обезболюючі препарати. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 понесені значні моральні втрати, які призвели до дискомфорту у повсякденному житті, у реалізації елементарних життєвих потреб, порушенні стосунків з рідними, а також позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які ОСОБА_6 могла б реалізувати, не витрачаючи часу на відвідування лікарів, аптечних пунктів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту порушених прав, підготовку заяв та судових позовів. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 30000 грн., яку просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 (а.п. 41-45).

ОСОБА_4 було подано відзив, відповідно до якого обвинувачена не визнала позовні вимоги ОСОБА_6 та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.п. 47-49).

В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та необхідність задоволення в повному обсязі з огляду на таке.

Не дивлячись на не визнання своєї вини, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У даному кримінальному провадженні встановлено, що саме діями ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 та як наслідок матеріальну шкоду пов`язану з витратами на лікування в закладах охорони здоров`я. Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що потерпіла ОСОБА_6 витратила на своє лікування 1179 грн. (а.п. 46, 69, 72, 73, 92-95).

Тому з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 1179 грн.

Щодо вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

В даному випадку, обвинувачена з моменту скоєння злочину та по теперішній час взагалі не вважає себе винною. В неї відсутнє почуття розкаяння, жалю, співчуття до потерпілої.

Відповідно до ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав середня, нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що протиправною поведінкою та діями обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 беззаперечно завдано моральну шкоду.

Визначаючи розмір компенсації завданої потерпілій моральної шкоди, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд спирається на наведені норми права, приймає до уваги обставини провадження, враховує наведені потерпілою доводи, характер її душевних страждань та їх тривалість, те що потерпіла є особою похилого віку, характер правопорушення, а також суд враховує поведінку самої ОСОБА_4 під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме відсутність до теперішнього часу елементарних вибачень перед потерпілою, повну байдужість до її фізичних болів та моральних страждань, що було також наголошено ОСОБА_4 в останньому слові, а тому суд вважає за розумне та справедливе визначити розмір морально відшкодування потерпілій з боку ОСОБА_4 в сумі 30000 грн.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 128, 369-371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченій іспитовий строк 2 роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- попросити публічно пробачення у потерпілої;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 )в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1179 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 к