Справа № 287/3065/23
У Х В А Л А

12.02.2024 м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 28.11.2023 про закриття кримінального провадження №0000099 від 16.11.2023,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову начальника сектору дізнання ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 28.11.2023 про закриття кримінального провадження №000099, внесеного до ЄРДР 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Скаргу мотивує тим, що 16.11.2023 було внесено до ЄДРДР №0000099 справу про кримінальне правопорушення за ст. 190 КК України. У вищевказаній справі зазначено, що гр. ОСОБА_5 шляхом обману заволоділа кошти у розмірі 2000 доларів США. Такі діяння мають склад злочину, за який відповідно до ст. 190 КК України передбачена кримінальна відповідальність. 28.11.2023 року було закрите вищевказане кримінальне провадження, однак вказану постанову вважає незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Це підтверджується тим, що не було допитано свідків та не здійснені інші процесуальні дії.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала з підстав викладених у ній.

Начальник сектору дізнання ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, що за змістом ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що у СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000099 від 16.11.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

28 листопада 2023 року начальником СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 винесено постанову якою кримінальне провадження №0000099 від 16.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Мотивуючи вказане рішення начальник СД послалася на те, що у даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, а не кримінальних, так як будь-яких шахрайських дій відносно ОСОБА_3 вчинено не було, грошові кошти вона надала добровільно, на підставі договору позики.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому у ч. 2 вказаної статті зазначається, що про закриття кримінального провадження дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 28.10.2015 року ОСОБА_5 було написано розписку про те, що вона отримала 5.01.2013 грошову позику в сумі 2000 доларів США та зобов`язуються їх віддати поляк ОСОБА_6 на протязі півроку.

В ході досудового розслідування було допитано свідків події. Так, ОСОБА_3 показала, що 3 січня 2013 року до неї зателефонувала ОСОБА_5 , яка являється родичкою її співмешканця ОСОБА_7 та в ході телефонної розмови дуже просила позичити кошти у сумі 2000 доларів США, так як в неї склалася тяжка життєва ситуація. Враховуючи складну ситуацію вона вирішила позичити кошти та 5 січня 2013 року разом з ОСОБА_7 поїхали до будинку в м. Коростень, Житомирської області, де проживала ОСОБА_5 та на усній домовленості позичили гроші, які остання обіцяла повернути протягом 6 місяців, тобто у липні 2013 року. Впродовж даного терміну ОСОБА_5 гроші не повернула та 28.10.2015 року при зустрічі власноруч написала розписку в якій зобов`язулася повернути кошти ОСОБА_3 сумі 2000 доларів США, але по даний час гроші так і не повернуто.

Аналогічні покази надав і свідок ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_5 надала пояснення, що дійсно на початку січня 2013 року вона зателефонувала до свого родича ОСОБА_7 та попросила позичити кошти у сумі 2000 доларів США, так як були сімейні проблеми та необхідні кошти. Після того, 5 січня 2013 року ОСОБА_7 приїхав м. Коростень та позичив кошти у сумі 2000 доларів США, які вона мала віддати через 6 міс. Так як у неї не було коштів, то борг не змогла віддати. Після того, 28.10 2015 року ОСОБА_7 приїхав до неї за грошові кошти, але вона написала розписку в якій зобов`язувалася віддати ОСОБА_3 дані кошти. Крім того, ОСОБА_5 пояснила, що коли вона працювала у магазині в с. Білокоровичі, Коростенського району, Житомирської області, то ОСОБА_7 протягом 5 років щомісячно брав у неї кошти у сумі 2000 гривень, та вона вважає, що таким чином свій борг віддала, при цьому будь - яких розписок не брала. Крім того, гроші їй позичили добровільно, без будь - якого впливу та шахрайських дій. На той час вони перебували у родинних стосунках та гарних відносинах.

З об`єктивної сторони шахрайство, відповідальність за яке передбачена ст. 190 КК України, полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

Зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати. Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати укладення договорів кредиту, позики, попередньої оплати за виконання певної роботи тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати належно обумовлену роботу чи повернути борг. Із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії осіб, поведінка яких оцінюється, можуть бути в іншій юридичній площині, ніж кримінальна, а саме свідчити про наявність цивільного або господарського спору.

Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого.

В свою чергу, згідно норм ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Слідчий суддя зазначає, що у даному випадку наявні ознаки цивільно правових відносин, які виникли на підставі договору позики.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження начальником СД наведено фактичні обставини та відповідні докази, які дозволяють зробити висновок про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а доводи скарги спростовуються змістом постанови та матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 28.11.2023 про закриття кримінального провадження №0000099 від 16.11.2023, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1