Справа № 629/6146/23
Номер провадження 1-кп/629/232/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи відносно якої подане клопотання ОСОБА_4 , законного представника - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бритай, Лозівського району, Харківської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, яка перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за підозрою у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2023, близько 15:00 год. ОСОБА_4 перебувала в будинку АДРЕСА_2 , де на той час вона тимчасово мешкала разом з ОСОБА_7 . Побачивши, що ОСОБА_7 знаходилась на порозі будинку, ОСОБА_4 вирішила вчинити суспільно небезпечне діяння, що полягало у крадіжці грошових коштів. Реалізуючи намір на суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_4 знаходячись за вищевказаною адресою, перебуваючи у стані хронічного психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями, із сумки, яка стояла в приміщенні кухні, таємно викрала грошові кошти в сумі 50 000 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_4 з місця події зникла, спричинивши своїми умисними діями майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 на вказану суму. Таким чином, ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 вину визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Законний представник та захисник не заперечували проти даного клопотання.

Від потерпілої наявна заява про розгляд клопотання за її відсутності.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до таких висновків.

Враховуючи пояснення ОСОБА_4 , а також те, що вона не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в клопотанні, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом ОСОБА_4 та дослідженням даних, які характеризують її особу, матеріалів, що підтверджують місцезнаходження речових доказів, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Бритай, Лозівського району, Харківської області, громадянка України, з неповною середньою освітою, незаміжня, непрацююча, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

На підставі постанови слідчого проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу № 115 від 29.08.2023, згідно з висновками якої ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння (за фактом крадіжки) перебувала та перебуває у стані хронічного психічного захворювання у вигляді легкої розумової відсталості (вираженої дебільності) та не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №115 від 29.08.2023 року, ОСОБА_4 у період інкримінованого їй діяння перебувала і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості (вираженої дебільності), що позбавляло її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, та скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

В силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника, суд вважає, що ОСОБА_4 здійснила в стані неосудності суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки злочину, під час якого не могла усвідомлювати свої дії і керувати ними, а тому застосовує до останньої примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 було накладено арешт на майно, а саме на: грошові кошти у сумі 2000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна.

В зв`язку з тим, що провадження по даному клопотанню закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 100, 512-513, 516 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про застосування примусового заходу медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 у зв`язку з вчиненням нею суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заходи забезпечення не обирались.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Скасувати арешт, накладений 10.08.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 на майно, а саме на: грошові кошти у сумі 2000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна.

Речові докази, а саме: грошові кошти у сумі 2000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна та грошові кошти у сумі 22 850 гривень, передані власниці на підставі зберігальних розписок - залишити власниці ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1