Справа №591/6467/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/541/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000165 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року, клопотання старшого слідчого СВ УСБ України в Сумській області про арешт майна у кримінальному провадженню №0000165 було задоволено.

Накладено арешт вилучене під час обшуку 16 серпня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_6 , майно, а саме, мобільний телефон «Самсунг» з сім карткою НОМЕР_1 та ноутбук «Lenovo G550».

Рішення слідчого судді вмотивоване тим, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, оскільки воно безпосередньо стосується предмета розслідування кримінального провадження, може містити в собі сліди, необхідну слідству інформацію (в тому числі знищену), листування, повідомлення, за його допомогою можливо встановити обставини події та причетних осіб, їх зв`язки, переміщення, контакти, інформація стосовно чого може міститись у зазначених предметах.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000165, яке було вилучено в ході обшуку 16 серпня 2023року його будинку за адресою АДРЕСА_1 . Повідомити прокурора Сумської області, начальника СБУ в Сумській області, Генерального прокурора України та керівника СБУ України про встановлені факти неналежного проведення досудового слідства в кримінальному провадженні №0000165, для вжиття заходів реагування.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що його, як власника майна, про розгляд клопотання слідчого повідомлено не було, як і не було направлено копію ухвали слідчого судді про накладення арешту. Оскільки оскаржувану ухвалу слідчого судді було постановлено без нього, строк апеляційного оскарження вказаного рішення обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення, тобто, з 22 серпня 2023 року.

Також, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною і у зв`язку з тим, що постановлена з формальних підстав, не містить конкретних мотивів і причин арешту майна, а ґрунтується лише на загальних абстрактних фразах і виписках із статей КПК України та на припущеннях.

Так, як зазначає апелянт, слідчий суддя у своїй ухвалі вказує, що вилучене у нього 16 серпня 2023 року майно - мобільний телефон, сім карта та ноутбук,має доказове значення, але не враховує, відсутність постанови слідчого про визнання вилученого у нього майнадоказами у даному кримінальному провадженні. Крім того, ці речі не можуть бути доказами у справі, оскільки не містять в собі предмету злочину - його коментаря, який слідчий вважає закликами до тероризму. Предметом правопорушення слідчий вважає його коментар, зроблений на чужій сторінці Фейсбук, до якої він не маю жодного відношення і якою керує власник цієї сторінки, та може видалити його коментарі. Його коментар не міститься і не зберігається ні на арештованих і вилучених у нього телефоні, сімкартці та ноутбуці, крім того, він має можливість видалити цей коментар, зайшовши на свою сторінку у Фейсбук з будь якого іншого телефону чи будь якого комп`ютера, що має доступ доІнтернету.

Апелянт вказує, що він визнав факт того, що саме він особисто, зі свого мобільного телефону написав коментар і не має наміру його видаляти, бо навіть видалення ним цього коментаря не буде мати жодного значення, оскільки зафіксований та зберігається на інших електронних носіях, до яких має доступ слідчий. Вилучена у нього сім-карта, також, не має жодного відношення до кримінального провадження, оскільки вона, як будь яка інша сім-картка є лише провідником для доступу до Інтернету. Ноутбук взагалі не має жодного відношення до кримінального провадження, оскільки коментар він писав і відправив з телефону, проте, слідчий вилучив ноутбук, і як пояснив,з єдиної причини - що в ноутбуці встановлений Фейсбук до якого він ( ОСОБА_6 ) можу мати доступ до Фейсбуку. Він повідомляв слідчому, що не має провідного Інтернету і користуєся Інтернетом через сім-картку, яка встановлена в телефоні, а телефон використовує як модем для підключення ноутбука до Інтернету, тому сам по собі ноутбук, без телефону і сім-картки взагалі не має доступу до Інтернету.Ноутбук ним використовується в основному для зручностей отримувати і обробляти значну кількість інформації, зберігати її для роботи в папках ноутбука для подальшої роботи зі складання (набору) текстів, звернень і їх роздруківки на принтері, для оплати комунальних платежів, для отримання довідок з додатку ДІЯ, для електронного підпису документів, для електронного листування через електронну пошту і отримання електронної пошти та читання документів.

Апелянт вказує, що фактично слідчий не мав доказів того, що саме з ноутбука він поширив допис в соцмережу, крім того,ноутбук містить інформацію яка потрібна йому для звичайних занять, всі фото і відео, архіви документів необхідних мені для роботи, рецепти консервації та приготування їжі, а у телефоні знаходяться всі телефонні контакти моїх близьких, друзів та знайомих.

Також, апелянт зазначає, що він є членом Добровольчого формування територіальної громади Лебединської міської ради і виконує певні обов`язки, в тому числі несе чергування із зброєю на блокпості, і на арештовану сім-картку йому присилали паролі, а фото і відеокамеру телефону він використовував для відео фіксацій правопорушень, при цьому, телефон містить номера військовослужбовців та інші важливі дані. На даний час він придбав нову сім-картку з іншим телефонним номером, вільно зайшов на всі свої сторінки, в тому числі Фейсбук, Інстаграм, Телеграм, Вайбер, Ватсап,тощо, що у свою чергу підтверджує необґрунтованість арешту мобільного телефону, сім картки № НОМЕР_1 та ноутбуку, оскілки зазначене вилучене і арештоване майно він елементарно замінив іншим, з ідентичними функціями та можливостями.

Апелянт вважає, що неврахування слідчим суддею вказаних обставин, призвело до прийняття рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні, оскільки це призвело до необґрунтованого позбавлення його володіння і користування належним йому майном.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив здійснити апеляційний розгляд за його відсутності.

У свою чергу, прокурор, також, направив до суду заяву, в якій просив розглядати подану ОСОБА_6 апеляційну скаргу без його участі.

З врахуванням вказаного, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 здійснити за його та прокурора відсутності, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, вищезазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Так, положеннями ст.172 КПК України встановлено порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, у частині першій зазначеної статті вказано, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна,яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Тимчасовим вилученням майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що питання накладення арешту на майно вищезазначене майно розглядалось слідчим суддею за відсутності його власника - ОСОБА_6 і в матеріалах провадження взагалі відсутні будь-які відомості про його повідомлення чи виклик до суду.

При цьому, слідчий суддя встановив лише те, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся у встановлені законом терміни, в тому числі в розумінні ст. 116, ч. 5 ст. 171 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, проте, вважає, що розгляду клопотання про арешт майна без його власника - ОСОБА_6 , відбулося всупереч вищевказаним нормам закону, оскільки останній не був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду вказаного клопотання.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя взагалі не наводить жодних даних щодо належного сповіщення ОСОБА_6 , причин його неприбуття в судове засідання, а також не наводить жодного мотивування прийнятого рішення в частині розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно за відсутності його власника.

За таких обставин, розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно без належного повідомлення його власника - ОСОБА_6 про час, дату та місце проведення судового розгляду, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, у колегії суддів підстави відсутні, а тому, вказане судове рішення, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підлягає скасуванню, на задоволення в цій частині, вимог апеляційної скарги, з постановленням, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційним судом нової ухвали.

При постановленні нової ухвали за результатом розгляду клопотання старшого слідчого СВ УСБ України в Сумській області ОСОБА_7 про арешт майна, колегія суддів зазначає наступне.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження .

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СВ УСБ України в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000165 від 21 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України, розпочате за фактом розповсюдження 03 липня 2023 року ОСОБА_6 в соціальній мережі публічних закликів до терористичних актів.

В ході проведення санкціонованого обшуку 16 серпня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «SamsungJ7 Neo», модель SM- J701F/DSІМЕІІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , серійний номер: НОМЕР_4 , з сім-карткою українського оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_5 та ноутбук марки «LENOVOG550» чорного кольору, серійний номер НОМЕР_6 , які належать останньому.

При цьому, на спростовування доводів апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою слідчого від 16 серпня 2023 року вказане майно було визнано речовими доказами і у поданому клопотанні, слідчий вказував на необхідність накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Перевіряючи обґрунтованість доводів вказаного клопотання слідчого, колегією суддів встановлено, що доданими до нього доказами дійсно підтверджується те, що вищезазначені речі можуть містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто, вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

За наявності зазначених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, та вважає на необхідне накласти арешт на зазначене слідчим у клопотанні майно, і на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до його втрати, знищення, спотворення, що у свою чергу вплине на повноту проведення досудового розслідування та не дасть змоги провести необхідні слідчі дії.

При цьому, доводами апелянта необхідність накладення арешту на зазначене майно жодним чином не спростовано, за наявності того, що крім того, арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточняютьсявідомості, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, при розгляді клопотання слідчого про арешт майна, колегією суддів не встановлено обставин, за яких необхідно було повідомляти прокурора Сумської області, начальника СБУ в Сумській області, Генерального прокурора України та керівника СБУ України про неналежного проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №0000165, які не встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно призведе до надмірного обмеження прав останнього на його володіння.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Сумській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000165 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України, скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000165 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 16 серпня 2023 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 майно, а саме, на мобільний телефон марки «Samsung J7 Neo», модель SM - J701F/DS ІМЕІ І: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , серійний номер: НОМЕР_4 , з сім-карткою українського оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_5 та ноутбук марки «LENOVO G550» чорного кольору, серійний номер НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_6 .

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4