Номер провадження1-о/754/1/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення - вироку Ватутінського районного суду м. Києва від 27 червня 1996 року стосовно нього, за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

до Деснянського районного суду м. Києва, 08.01.2024, після касаційного розгляду, надійшла заява ОСОБА_4 від 29.11.2022 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 стосовно нього.

Заяву мотивує тим, що вироком Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996, ОСОБА_4 , засуджено за ст.ст. 125 ч. 2, 125 ч. 3 КК України та згідно ст. 42 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 46-1 КК України, ОСОБА_4 , відстрочено виконання вироку на строк 2 роки. За ст. 189 КК України, ОСОБА_4 , виправдано.

В заяві зазначає дві обставини, які він вважає нововиявленими:

1) ухвала Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України (справа №6-1564кс-02) від 28.05.2003, якою скасовано рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 про припинення випуску газети «Опозиція», на яке, як на один з доказів посилається вирок Ватутінського районного суду від 27.06.1996;

2) факт оголошення СБУ підозри у державній зраді ОСОБА_7 , про що заявнику стало відомо 22.11.2022 з повідомлення «Радіо Свобода», що є передбаченням заявника щодо команди Президента ОСОБА_10.

Ухвалу Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України заявник відносить до підстави, передбаченої ст. 459 ч. 2 п. 3 КПК України.

Факт оголошення підозри - до підстави, передбаченої ст. 459 ч. 2 п. 4 КПК України (інші обставини, які не були відомі суду).

Такі обставини вказують саме на його невинуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч. 2, 125 ч. 3 КК України.

Також зазначає, що дані обставини не були відомі та не могли бути відомі суду під час винесення вироку стосовно нього 27.06.1996.

Враховуючі дані обставини, просить, скасувати вирок Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 та ухвалити виправдувальний вирок стосовно нього.

В судовому засіданні, заявник ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , підтримали заяву за викладених в ній обставин. Просили суд заяву задовольнити, скасувати вирок Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 за нововиявленими обставинами та ухвалити виправдувальний вирок.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_4 з посиланням на те, що обставини на які вказує заявник в своїй заяві, не є нововиявленими обставинами для перегляду судового рішення, в розумінні ст. 459 КПК України. Письмова промова долучена до матеріалів справи.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши матеріали заяви з додатками, прийшов до наступного висновку.

Так, глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Згідно ст. 459 ч. 1 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до положень ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

У ст. 459 ч. 2 КПК України визначено перелік підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно вказаної правової норми нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Верховний Суд (справа №185/8414/18) наголосив, що тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК України, насамперед ст. 91 КПК України, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Системне тлумачення положень ст.ст. 459, 462 ч.1 п.п. 4,5, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З викладеного вбачається, що при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не розглядає обставини по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 та у справі «Устименко проти України» від 29.10.2015, який вимагає, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливостями і непереборними обставинами. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

В заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 стосовно ОСОБА_4 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч. 2, 125 ч. 3 КК України, ОСОБА_4 , як обставини, які він вважає нововиявленими вказує: ухвалу Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України (справа №6-1564кс-02) від 28.05.2003, якою скасовано рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 про припинення випуску газети «Опозиція», на яке, як на один з доказів посилається вирок Ватутінського районного суду від 27.06.1996 та (ст. 459 ч. 2 п. 3 КПК України) та факт оголошення СБУ підозри у державній зраді ОСОБА_7 , про що йому стало відомо 22.11.2022 з повідомлення «Радіо Свобода», що є передбаченням заявника щодо команди Президента ОСОБА_10 (ст. 459 ч. 2 п. 4 КПК України).

Під час дослідження, в судовому засіданні, додатків до заяви ОСОБА_4 , встановлено наступне.

Ухвалою Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України (справа №6-1564кс-02) від 28.05.2003 скасовано рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 та ухвалу судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 13.03.1996 про припинення випуску газети «Опозиція», а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції стало те, що на час розгляду справи судом першої інстанції 14.12.1995 ОСОБА_4 не був визнаний за вироком суду винним у вчиненні кримінально караних діянь шляхом використання друкованого засобу масової інформації газети «Опозиція», а інші зазначені судом обставини не визначені законом як підстави для припинення випуску друкованого засобу масової інформації.

Таким чином, в ухвалі Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 28.05.2003 не міститься таких фактів, які б ставили під сумнів законність вироку Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 і самі по собі або разом з іншими обставинами доводили б неправильність вироку. Яке рішення прийнято судом при повторному розгляді справи, заявником не зазначено.

Для визнання обставини нововиявленою у даному випадку відсутній обов`язковий критерій суттєвості значення цієї обставини для предмету доказування і вироку в цілому. Судове рішення Старокиївського районного суду м. Києва від 14.12.1995 було одним з доказів, на яких ґрунтувався вирок суду, але далеко не єдиним.

Не будь-які зміни в об`єктивній реальності, які відбулися за 27 років з часу ухвалення вироку, і не будь-які скасування рішень суду за цей час автоматично набувають значення нововиявлених обставин.

Встановлення нововиявлених обставин - це встановлення у кожному конкретному випадку юридичних фактів, які через свою невідомість на час ухвалення судом рішення, через свою істотність і невід`ємність від предмета доказування вказують на помилки під час кримінального провадження.

У даному випадку щодо ухвали Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 28.05.2003 такі критерії відсутні.

Отже, факт скасування рішення суду про припинення випуску газети «Опозиція» сам по собі не доводить неправильність засудження ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч. 2, 125 ч. 3 КК України, а таким чином не може бути визнано нововиявленою обставиною.

Крім того, заявником до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами додано скрін повідомлення «Радіо Свобода» від 22.11.2022, в якому міститься наступна інформація: «Ексміністрові освіти ОСОБА_7 оголошено підозру у держзраді - СБУ». Інших слів, фраз, відомостей скрін статті не містить.

Яким чином вказаний скрін повідомлення є нововиявленою обставиною щодо вироку Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 і яку помилку суду він доводить, заявником не зазначено.

Разом з цим, у вироку суду стосовно ОСОБА_4 за фактом наклепу на ОСОБА_7 , зазначено наступне: «Крім цього, ОСОБА_4 з метою безпідставно зганьбити Главу Адміністрації Президента України ОСОБА_7 опублікував в НОМЕР_1 номері газети «Опозиція» за ІНФОРМАЦІЯ_2 статтю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій умисно поширив завідомо неправдиві вигадки, що ганьблять Главу Адміністрації Президента України ОСОБА_7 . Так, у вказаній статті ОСОБА_4 , зазначив: не відстають від своїх колег і вчені задньої сторінки, які заснували Академію ЗАДніх наук та університет ДІМАкратії альтернативної КУЧМОноміки. Почесним Президентом названих установ одноголосно було обрано визнаного теоретика і експериментатора ОСОБА_7. Одночасно Главі Адміністрації Президента України було присвоєно ступінь доктора ЗАДніх наук. Приведені вислови перекручують дійсність, неправдиві вигадки ганьблять Главу Адміністрації Президента України ОСОБА_7 , оскільки не існують дані установи, ОСОБА_7 не є їх «президентом» та доктором ЗАДніх наук».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 125 ч. 2 КК України, як поширення завідомо неправдивих вигадок у друкованому творі, що ганьблять особу, в частині наклепу на Главу Адміністрації Президента України ОСОБА_7 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Факт оголошення ОСОБА_7 підозри у державній зраді в 2022 році, не перебуває у жодному зв`язку з предметом доказування у кримінальній справі за вироком Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996, виходячи з наступного.

Так, обвинувачення ОСОБА_4 у наклепі щодо ОСОБА_7 стосувалось лише певної статті в газеті «Опозиція»: «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій заявник оспорює законність присвоєння ОСОБА_7 ступеня доктора історичних наук, щоб за його словами «підняти проблему захисту липових дисертацій». За інші будь-які вислови або публікації щодо ОСОБА_7 , у тому числі - про державну зраду останнього, ОСОБА_4 , вироком Ватутінського районного суду м. Києва 27.06.1996 не засуджувався.

Повідомлення в ЗМІ про оголошення ОСОБА_7 підозри в 2022 році в державній зраді щодо подій, які не існували в об`єктивній дійсності в 1996 році і жодним чином не пов`язані з тими фактами, за які ОСОБА_4 засуджений вироком Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996, не є нововиявленими обставинами щодо цього вироку.

Крім того, факт оголошення ОСОБА_7 будь-якої підозри не є обвинувальним вироком стососно нього, який набрав законної сили, а тому не може вважатися нововиявленою обставиною.

Таким чином, ця обставина, також, не може бути визнана нововиявленою в розумінні ст. 459 КПК України, як така, що жодним чином не пов`язана з предметом доказування у кримінальному провадженні за оскаржуваним вироком.

Необхідно зазначити, що до завдань провадження за нововиявленими обставинами належить, зокрема, захист правосудних судових рішень, що набрали законної сили, від їх необгрунтованої, безпідставної зміни чи скасування.

Принцип правової визначеності вимагає від національних органів влади поваги до обов`язкового характеру остаточного судового рішення.

Захист від дублювання кримінального провадження є однією з конкретних гарантій, пов`язаних із загальною гарантією справедливого судового розгляду у кримінальному провадженні згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час дослідження додатків до заяви,судом перевірені обставин, на які у своїй заяві вказував ОСОБА_4 , дотримуючись вимог ст.ст. 459, 466, 467 КПК України, суд ретельно проаналізував усі доводи заяви, оцінивши та співставивши їх з додатками до заяви, та приходить до висновку, що ухвала Судової палати з цивільних справ Верховного Суду України (справа №6-1564кс-02) від 28.05.2003 та факт оголошення СБУ підозри у державній зраді ОСОБА_7 , не можуть бути визнані нововиявленими обставинами для перегляду судового рішення.

Таким чином, обставини про які зазначає ОСОБА_4 в своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є нововиявленими в розумінні ст. 459 ч. 2 КПК України, а інші доводи і пояснення ОСОБА_4 є по суті намаганням переоцінити старі докази, покладені в основу вироку.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення - Ватутінського районного суду м. Києва від 27.06.1996 стосовно нього, за нововиявленими обставинами, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 459-467 КПК України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні заява ОСОБА_4 про перегляд судового рішення - вироку Ватутінського районного суду м. Києва від 27 червня 1996 року стосовно нього, за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошений 19.01.2024 о 13:30 год.

Суддя : ОСОБА_1