Єд. унік. № 219/2526/20
Провадження № 1-кп/243/181/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов?янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданніу режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002335 від 30.11.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Відродження Бахмутського району Донецької області, громадянина України, із не повною середньою освітою, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

1)27.11.2019 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.186 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений на підставі ст.ст.75, 104 КК України з випробуванням в 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 60 діб без можливості внесення застави, посилаючись на існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що без застосування найсуворішого запобіжного заходу вони можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків. Додатково зазначила про недостатність застосування будь-якого альтернативного запобіжного заходу.

Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник ОСОБА_11 заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити у його задоволенні. Захисник зазначила, що встановлені ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого на даний час відпали, тому просила змінити запобіжний захід на більш м`який у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити у його задоволенні. Захисник зазначив, що клопотання прокурора не обґрунтоване, ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого прокурором не доведені, тому підстави для продовження строку тримання під вартою відсутні.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, судова колегія приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії від 26.07.2001.

Суд зазначає, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є єдиною підставою для продовження запобіжного заходу, оскільки при вирішенні вказаного питання, окрім цих обставин, суд приймає до уваги й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з огляду також на тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання їх винуватими, може побудити їх на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, прокурором доведено перед судом наявність ризику здійснення незаконного впливу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на свідків, оскільки зміст обвинувачення у вчиненні насильницького злочину у сукупності з тією обставиною, що на даній стадії кримінального провадження ще не всі свідки були допитані судом, надає підстави для висновку про ймовірність здійснення незаконного впливу на свідків з метою спонукання їх до зміни своїх показань.

Отже, судом встановлено існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, а саме ризику переховування від суду та ризику незаконного впливу на свідків, тому доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків на даній стадії кримінального провадження судом відхиляються.

З урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу ані до ОСОБА_9 , ані до ОСОБА_10 не спроможне запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Суд зауважує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Крім того, в даному випадку продовження тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності. Суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Обмеження права ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти їхній втечі та забезпечити належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що для запобігання вищезазначеним ризикам, які продовжують існувати станом на теперішній час, недостатньо застосувати відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м?які запобіжні заходи, тому наявні законні підстави для продовження застосованих відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжних заходів у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такі запобіжні заходи можуть у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та створять необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

З урахуванням встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених та змісту обвинувачення у вчиненні злочину, що спричинив смерть людини, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави у відповідності до ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Житомирська установа виконання покарань (№8), строком на 60 діб, тобто до 12 січня 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Житомирська установа виконання покарань (№8), строком на 60 діб, тобто до 12 січня 2024 року включно.

Проводити судові засідання, призначені на 13-00 год. 22 грудня 2023, 13-00 год. 10 січня 2024, 13-00 год. 23 січня 2024 за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в режимі відеоконференції у системі EasyCon, проведення якої доручити державній установі Житомирська установа виконання покарань (№ 8).

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим та направити для виконання начальнику державної установи Житомирська установа виконання покарань (№ 8).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2023 о 16-55 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3