Справа № 638/415/24
Провадження № 1-кс/638/201/24
УХВАЛА

Іменем України

09 січня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 02 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому простить накласти арешт на тимчасово вилучене майно від 03.01.2024 року у ході огляду місця події, а саме: годинник марки «ТМ Smart Baby Watch», блакитного кольору, ззаду якого є надпис зі штрих кодом та ІМЕІ НОМЕР_1 , які було поміщено до камери схову Ізюмського РУП.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000006 від 02 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України- тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В ході досудового слідства встановлено, що на початку грудня 2023 року, невідома особа здійснила крадіжку смарт-годинника марки «Ergo Gps», IMEI НОМЕР_2 , який придбала на подарунок доньці, заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В ході допиту потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вона проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . 07 грудня 2023 року перебуваючи за місцем мешкання, вона виявила відсутність годинника марки «Ergo Gps», синього кольору, який вона купила на сайті «Розетка» на подарунок доньці, на той час у квартирі окрім неї та сім?ї більше нікого не було, думає, що міг взяти ОСОБА_5 з метою продажу, так як має наркотичну залежність.

В ході допиту свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що приблизно на початку грудня він перебував за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , до нього підійшов раніше знайомий чоловік на ім?я ОСОБА_7 , прізвища якого він не знає, та запропонував купити годинник блакитного кольору за 300 гривень, на запитання чи його це годинник, він відповів, що так.

03 січня 2024 року в ході огляду місця події у період часу з 15 години 30 хвилини по 15 годину 50 хвилин на відкритій ділянці місцевості поблизу буд.4, по вул. Малопідвірській, м. Ізюм Харківської області ОСОБА_6 добровільно видав: годинник марки «TM Smart Baby Watch», блакитного кольору, ззаду якого мається надпис зі штрих кодом та IMEI НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 03.01.2024 годинник марки «TM Smart Baby Watch», блакитного кольору, ззаду якого мається надпис зі штрих кодом та IMEI НОМЕР_1 було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та вказані речові докази було поміщено до камери схову Ізюмського РУП.

Слідчий зазначив, що вказаний предмет, який був визнаний речовим доказом, має доказове значення за даним кримінальним провадженням, та може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Враховуючи те, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а не застосування такого заходу забезпечення, призведе до втрати вищезазначених речей та настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, слідчий просить на вищевказане майно накласти арешт.

Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 до суду не з`явилася, повідомлена належним чином.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи слідчого підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР від 02.01.2024, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події від 02.01.2024, від 03.01.2024, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідка, постановою про визнання речовим доказом, фото-таблицею

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 02 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно від 03.01.2024 року у ході огляду місця події, а саме: годинник марки «ТМ Smart Baby Watch», блакитного кольору, ззаду якого є надпис зі штрих кодом та ІМЕІ НОМЕР_1 , які було поміщено до камери схову Ізюмського РУП.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1