УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/975/24

Номер провадження 1-кс/495/256/2024

07 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2024 року дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської області з надійшло повідомлення від працівника СБУ, про те, що 03.02.2024 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Старокозаче» з метою безперешкодного перетину державного кордону України та ухилення від військової служби надав на паспортний контроль довідку лікувально-консультативної комісії 01/172 від 30.01.2024, висновок лікувально-консультативної комісії №145 від 30.01.2024 видані ТОВ «Золота Нива» та виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 3189/1745 видану КНП «Білгород-Дністровська ЦРЛ» Білгород-Дністровської районної ради, з можливими ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблені документи.

За даним фактом 04.02.2024 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

03.02.2024 року в період часу з 16 години 55 хвилин по 17 годин 50 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 у приміщенні ПП «Старокозаче», було проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено: довідку лікувально-консультативної комісії 01/172 від 30.01.2024, висновок лікувально-консультативної комісії №145 від 30.01.2024 видані ТОВ «Золота Нива» та виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 3189/1745 видану КНП «Білгород-Дністровська ЦРЛ» Білгород-Дністровської районної ради, які упаковано до спеціального пакету WAR1267533.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені речі визнані речовими доказами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

На підставі викладеного дізнавач просить клопотання задовольнити.

В судове засідання дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП ОСОБА_3 не з`явився.

Від представника особи, у якої вилучено майно ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшла письмова заява, згідно із якою він просить долучити до матеріалів данного клопотання наступні документи: адвокатський запит та відповідь на нього від ТОВ «Золота Нива» з дублікатами довідки ЛКК та висновку ЛКК щодо справжності документів, а саме довідки ЛКК № 01/172 від 30.01.2024 року та висновку ЛКК № 145 від 30.01.2024 року про потребу у постійному сторонньому догляді.

Згідно із ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000053 від 04.02.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документу.

Так, відповідно до рапорту начальнику Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області вбачається, що, 03.02.2024 року о 15:00 годині за адресою: Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено довідку про реєстрацію ,з ознаками підробки.

03.02.2024 року, в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: довідку лікувально-консультативної комісії 01/172 від 30.01.2024, висновок лікувально-консультативної комісії №145 від 30.01.2024 видані ТОВ «Золота Нива» та виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 3189/1745 видану КНП «Білгород-Дністровська ЦРЛ» Білгород-Дністровської районної ради, які упаковано до спеціального пакету WAR1267533.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 від 04.02.2024 року про визнання і долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження, вищевказані документи визнані речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавчаем не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім цього, в матеріалах клопотання наявна відповідь ТОВ «Золота Нива» № 10/01/01-11 від 06.02.2024 року, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклала декларацію з сімейним лікарем ТОВ «Золота Нива» та видавались довідка ЛКК № 01/172 від 30.01.2024 року і висновок ЛКК № 145 від 30.01.2024 року про потребу у постійному сторонньому догляді .

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що довідка ЛКК № 01/172 від 30.01.2024 року та висновок ЛКК № 145 від 30.01.2024 року дійсно видавались ОСОБА_5 , яка потребує постійного стороннього догляду.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що дізнавач в розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те, що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Довідку лікувально-консультативної комісії 01/172 від 30.01.2024, висновок лікувально-консультативної комісії №145 від 30.01.2024 видані ТОВ «Золота Нива» та виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 3189/1745 видану КНП «Білгород-Дністровська ЦРЛ» Білгород-Дністровської районної радиповернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1