Справа № 203/6238/23
Провадження № 1-кп/0203/905/2023
У Х В А Л А

26.10.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002214 від 02.06.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця СМТ Просяна Дніпропетровської області, гр. України, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.136, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що відсутні перешкоди призначення судового розгляду, оскільки угоди у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні не укладались.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Потерпілий також просив призначити судовий розгляд справи.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду справи.

Кримінальне провадження підсудне Кіровському районному суду м. Дніпропетровська згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та 33 КПК України.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання останнім міри запобіжного заходу, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, оскільки розуміє високу імовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, у разі доведеності винуватості у скоєні злочинів; обвинувачений може реально здійснювати особистий чи опосередкований вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою змушення їх змінити свої покази; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не зможе гарантовано запобігти зазначеним ризикам.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід підзахисному на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, які передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведено того що обвинувачений ОСОБА_5 не зможе виконувати покладені на нього обов`язки, коли до нього буде застосований більш м`який запобіжний захід. Зазначила, що її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, дружину та доньку, що підтверджує не можливість переховування від правосуддя, також підкреслила що обвинувачений раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також те, що ризики, визначені прокурором, не підтверджені будь-якими доказами, інших вагомих ризиків, які б давали підстави продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою прокурором не наведені, суд вважає, що на теперішній час не доведені ризики, які б надавали підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 314-316, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002214 від 02.06.2023 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.136, ч.1 ст.263 КК України, суддею одноособово у відкритому судовому засіданні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у залі судових засідань на 03 листопада 2023 на 12 годину 30 хвилин.

Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у справі, обвинуваченого, захисника, потерпілого.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 26 грудня 2023 року, звільнивши з під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування із свідками.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Суддя ОСОБА_1