Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/4637/23
Провадження № 1-кп/279/596/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000231 від 17.07.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ставки, Володарсько-

Волинського району, Житомирської області,

громадянин України, повна загально - середня

освіта, одружений, на утриманні малолітніх дітей

не має, пенсіонер, не депутат, не інвалід, раніше

не судимий, зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2023 року близько 20:00 години між ОСОБА_4 та її сусідом ОСОБА_6 , які перебували по АДРЕСА_2 виник словесний конфлікт, під час якого в ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно ОСОБА_6 , тримаючи у своїй правій руці дерев`яну палицю, наніс ОСОБА_4 даною палицею один удар в область правої руки, один удар в область лівої руки, один удар в область шиї та один удар в область голови, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синця по долонній поверхні правої кисті в біля основи проекції 4-5 пальців; синця по долонній поверхні основної фаланги першого пальця лівої кисті; синця по передній поверхні внутрішньої частини лівого передпліччя; синця по лівій боковій поверхні частини шиї в проекції придатка лівої вушної раковини, які згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_6 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.125 КК України та цивільний позов не визнав. Дав показання про те, що з потерпілою протягом тривалого часу існують неприязні відносини, підтвердив, що дійсно в день та час зазначений в обвинувальному акті між ним та потерпілою виникла бійка в ході якої він наніс потерпілій тілесні ушкодження, пояснив, що на його думку бійка виникла з вини потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила факт вчинення обвинуваченим відносно неї кримінального правопорушення, показала, що протягом тривалого часу існують неприязні відносини з обвинуваченим, та що за заначених обставин в обвинувальному акті, ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження. Вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, щодо міри покарання погоджується з думкою сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є: витяги з ЄРДР зі змісту яких слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено за правовою кваліфікацією ст. 125 ч.1 КК України; рапорт помічника чергового Коростенського РУП від 17.07.2023 року зі змісу якого слідує, що 17.07.2023 року надійшло повідомлення лікаря травмпункту про те, що до установи звернулась гр. ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.07.2023 року; протокол огляду місця події за участю потерпілої ОСОБА_4 від 18.07.2023 року та фототаблицею до нього; довідка №3722 від 17.07.2023 року; протокол гляду речей і документів від 17.07.2023 року; постанова про приєднання до криміанльного поовадження в якості речового доказу від 17.07.2023 року; протокол проведення слідчого експерименту за участю гр. ОСОБА_4 від 17.07.2023 року та фототаблицею до нього; висновок експерта №200 зі змісту якого слідує, що тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_4 утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в термін, вказаних обстежуваною та в постанові, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли утворитись у спосіб відтворений під час проведення слідчого експертменту від 17.07.2023 року.

Щодо наданих в судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 фото, як на підставу винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального провадження, суд зазначає настуупне.

Оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного. Натомість надані фото були здобуті в непередбаченому процесуальним законом порядку, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст.89 КПК, тягне за собою неможливість дослідження такого доказу.

Всі інші вищезазначені докази, які було досліджено в ході судового розгляду кримінального провадження є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості. Щодо невизнання вини обвинуваченим, суд зазначає наступне. Дослідженими безпосередньо судом вищевказаними доказами беззаперечно, поза розумним сумнівом доведено, що тілесні ушкодження потерпілій були спричинені саме обвинуваченим, тому його позицію щодо невизнання своєї вини суд сприймає як форму самозахисту.

Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка сторони обвинувачення, дослідивши докази, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України правильна, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, є активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено. При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, одружений, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, йому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст.127,128,129 КПК України, ст.11 ЦПК України та ст.23, 1166, 1177 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Як слідує з положень ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно обґрунтувань цивільного позову, сума матеріальної шкоди становить 950,00 грн., складається із понесених витрат на проведення МРТ.

Із досліджених судом доказів в підтвердження понесення потерпілою витрат на його проведення МРТ, а саме долученої квитанції, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному розмірі.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків. Так, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

При визначенні суми на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, враховує моральні страждання потерпілого, що мали місце через заподіяння йому, унаслідок кримінального правопорушення, тілесних ушкоджень, враховуючи обґрунтування, які викладені у цивільному позові, термін лікування та реабілітації, а також перенесений потерпілим фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим у виді лікування потерпілого. З огляду на викладене, враховуючи, що суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, і з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000 грн, як така, що відповідає засадам розумності, зваженості, достатності, співмірності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду, з оцінкою ступеня та обсягу моральних та фізичних страждань потерпілої, що відповідає характеру і обсягу душевних страждань потерпілої, характеру немайнової втрати, враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення. Крім того, суд вважає, що притягнення винної особи до кримінальної відповідальності є уже частковим компенсуванням моральної шкоди. Стосовно позовної вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 1000,00 грн. витрат по отриманню правової допомоги суд зазначає наступне. Положеннями ч.1 ст.124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу. Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)). До матеріалів справи долучено договір про надання правової жопомоги від 18.09.2023 року, додаток до договору, акт виконаних робі, ордер, свдіоцтво про право на заняття адовкатською діяльністю, квитанція до прибуткового касового ордура №162 від 20.09.2023 року, а відтак вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу судом не вбачається.

Доля речового доказу вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України, судові витрати відсутні. На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5000 (п`ять тисяч) грн.00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) грн.00 коп. витрат на правову допомогу.

Речовий доказ - оригінал довідки Коростенської ЦМЛ №3722 від 17.07.2023 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом