ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

представника цивільного відповідача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0001234 від 15 травня 2019 року за апеляційними скаргами прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Храпин Зарічненського району Ровенської області, громадянку України, з середньою освітою, удови, працюючої водієм тролейбусу ДЕПО № 2 КП Дніпровський електротранспорт, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніще не судимої,

визнано винною та засуджено:

- за ч.2 ст.286 КК України (далі-КК) до покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши її відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до цивільного відповідача КП Дніпровський електротранспорт про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 22 365 грн. 39 копійок.

Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 120 000 гривень.

Долю речових доказів та процесальних витрат вирішено відповідно до ст.ст.100,124Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

15.05.2019 року близько 13.40 год. водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним тролейбусом марки «ПМЗ-Т» д/н 2083 маршрут № 16, який належить КП «Дніпропетровський електротранспорт», відновляла рух по вул. Панікахи з боку проїзду О. Гальченко у напрямку вул. Запорізьке шосе у м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_9 , грубо порушуючи правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед початком свого руху не переконалася у тому, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зачинивши двері тролейбусу, відновила рух, внаслідок чого на зупинці громадського транспорту в районі електроопори № 207 пасажир ОСОБА_13 випала з тролейбусу на асфальт та ногою потрапила під задню вісь тролейбусу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої стегнової кістки під шийкою верхньої голівки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» ДОР від тупої травми правого стегна у вигляді перелому правої стегнової кістки, котра, у своєму перебігу, протікала з розвитком гнійно -некротичних змін та гнійно фіброзного запалення м`яких тканин правого стегна, у своєму перебігу ускладнилася розвитком поліорганної недостатності.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом тролейбусом марки «ПМЗ-Т» д/н НОМЕР_1 , порушила вимоги п.п. 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, які передбачають:

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 21.4 «Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу», невиконання яких знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, правової кваліфікації дій винної за ч.2 ст.286 КК, призначення законного і справедливого покарання достатнього для її виправлення, порушує питання про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 не виконав вимоги ст.1167 ЦК України та п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, невірно оцінив ступінь моральних страждань потерпілої, враховуючи обставини вчинення злочину, форму вини обвинуваченої і наслідки злочину, звернення потерпілої до психологів і надання психологічної допомоги, та стягнув на користь останньої моральну шкоду лише у сумі 120 000 грн.

При цьому, як вказує апелянт, судом було встановлено, що позивачу неправомірними діями обвинуваченої завдано моральної шкоди внаслідок спричинення їй душевних страждань, у зв`язку із впливом факту смерті її матері ОСОБА_13 , яка загинула внаслідок ДТП, а також внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації їй причинені моральні страждання.

З урахуванням вищенаведеного прокурор просить апеляційний суд вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2023 року скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілої у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що мотиви суду першої інстанції щодо необхідності часткового задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені в ході судового розгляду, принципам розумності, зваженості та справедливості. Крім того, судом не була надана належна оцінка висновку судово-психологічної експертизи №19/104-19/178 від 26.02.2021 року, який є доказом доведення розміру моральної шкоди, завданої потерпілій.

Аргументує тим, що 08.01.2020 року потерпілою ОСОБА_7 в порядку ст.128 КПК було заявлено цивільний позов до КП Дніпровський електротранспорт ДМР, третя особа ОСОБА_9 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги в частині відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. обґрунтовувались тим, що тяжкість та характер тілесних ушкоджень, які зазнала загибла ОСОБА_13 , змусили потерпілу увесь вільний час перебувати поруч із хворою матір`ю аж до її смерті та спостерігати її страждання, не маючи змоги допомогти, що спричинило численні душевні страждання, переживання, нестабільний психічний стан та стрес.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №19/104-19/178 від 26.02.2021 року було встановлено, що у потерпілої ОСОБА_7 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу факту смерті матері- ОСОБА_13 , яка загинула внаслідок ДТП. Також встановлено, що орієнтований розмір грошової компенсації моральної шкоди може становити 108 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, враховуючи вищевказаний висновок, 05.05.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська потерпілою було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до вимог якої вона просила стягнути на її користь грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі - 648 000 грн., обрахунок якої підтверджено достатніми та належними доказами. Натомість, як стверджує апелянт, ці висновки експерта не були в повній мірі оцінені судом, оскільки суд першої інстанції формально підійшов до вирішення цивільного позову, не дотримався при цьому принципів розумності, зваженості, справедливості та вимог положень ст.ст.23, 1167, 1172 ЦК України.

Отже, на думку апелянта, суд ретельно не перевірив усіх вимог цивільного позивача, не оцінив всі обставини на які посилалась потерпіла у свої вимогах, визначаючи розмір моральної шкоди не взяв до уваги глибину страждань, завданих їй психотравмувальною подією, пов`язаною із трагічною загибеллю матері.

На підставі викладеного представник потерпілої просить апеляційний суд змінити вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2023 року в частині визначення розміру моральної шкоди та збільшити розмір моральної шкоди, стягнути з КП Дніпровський електротранспорт на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 648 000 грн, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої представником цивільного відповідача КП Дніпровський електротранспорт ДМР ОСОБА_14 подані заперечення, в яких наводяться аргументи на спростування доводів поданих апеляційних скарг, просить залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши:

- прокурора, яка підтримала у повному обсязі апеляційну каргу сторони обвинувачення, частково погодилася з апеляційною скаргою представника потерпілої та просила скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову, призначивши в цій частині новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції;

- потерпілу та її представника, які наполягали на повному задоволенні їхньої апеляційної скарги, частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, оскільки не вбачали підстав для нового судового розгляду справи щодо вирішення цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди у суді першої інстанції;

- обвинувачену, її захисника та представника цивільного відповідача, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої сторони, та просили залишити вирок без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження, частково дослідивши докази та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПКсуд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація її дій за ч.2 ст.286 КК, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються прокурором та потерпілою стороною в апеляційних скаргах, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки, та звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК, відповідає вимог ст.ст.50, 65 КК, оскільки суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а також наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої про неправильне вирішення цивільного позову щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди є слушними виходячи з наступного.

Так, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягала стягненню із КП Дніпровський електротранспорт, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений потерпілою стороною позов в цій частині, а саме про відшкодування моральної шкоди в розмірі 648 000 грн є занадто великим, тому суд задовольнив його частково, постановивши стягнути із КП Дніпровський електротранспорт на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування моральної шкоди - 120 000 грн. При цьому суд мотивував своє рішення з посиланням на обставини вчинення злочину, форму вини обвинуваченої і наслідки злочину, звернення потерпілої до психологів і надання їй психологічної допомоги, а також виходячи з принципів розумності, зваженості і справедливості.

Проте, з таким розміром відшкодування моральної шкоди не може погодитися колегія суддів з огляду на таке.

Так, статтею 23 Цивільного кодексу України (далі- ЦК) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК і роз`яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 19/104-19/178 від 26.02.2021 року (т.2 а.с..32-53) у потерпілої ОСОБА_7 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її, як особистості, і які виникли внаслідок впливу факту смерті її матері- ОСОБА_13 , яка загинула ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ДТП, і внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації, їй спричинені моральні страждання. Орієнтовний розмір грошової компенсації моральної шкоди може становити 108 мінімальних заробітних плат.

Разом з цим в дослідницькій частині висновку експерт зазначив, що рішення щодо визначення розміру компенсації завданих позивачу моральних страждань є прерогативою суду.

На переконання апеляційного суду, з урахуванням конкретних встановлених вироком суду фактичних обставин кримінального провадження, необережної форми вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, а також характеру та обсягу моральних страждань, порушення звичайного способу та ритму життя потерпілої ОСОБА_7 , завдана останній моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок КП Дніпровський електротранспорт у розмірі 300 000 грн, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливої сатисфакції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок або ухвалу суду першої інстанції у разі, зокрема, зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства (п.3 ч.1 ст.409 КПК).

У той же час колегія суддів не вбачає визначених ст.ст.412, 415 КПК підстав для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову та призначення цій частині нового розгляду справи у суді першої інстанції, на чому на полягає в апеляційній скарзі прокурор, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції порушення можливо усунути шляхом зміни рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої підлягають частковому задоволенню, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК змінити в частині вирішення цивільного позову та стягнути з КП Дніпровський електротранспорт () на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі - 300 000 (триста тисяч) гривень.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4