СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1560/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2023 року за №0002769, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подове Кам`янсько - Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

потерпіоий - ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2023, приблизно о 15 годині, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан і відповідно знаходячись в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу,таємно викрав грошові кошти в сумі 4800 гривень, які належать ОСОБА_5 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

18.07.2023, у денний час, ОСОБА_3 , прибув за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме до квартири АДРЕСА_3 , де вони разом почали вживати алкогольні напої. Того ж дня, приблизно о 16 годині, коли ОСОБА_5 вийшов з кімнати, ОСОБА_3 , залишившись у кімнаті один, помітив рюкзак в якому знаходився гаманець з грошима, належні ОСОБА_5 , які він вирішив таємно викрасти з метою обернення їх на свою користь та особистого збагачення. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні вказаної кімнати, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди, таємно викрав з гаманця грошові кошти в сумі 4800 грн., які належать ОСОБА_5 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму. Після чого ОСОБА_3 прослідував до магазину «Фора», розташованого за адресою: вул. Зодчих 16, в м. Києві, де викрадені грошові кошти в сумі 4800 грн. через термінал перерахував на картку Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на його ім`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просив його суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щиросердному розкаянні; обставину, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, а саме відсутність настання тяжких наслідків, зважаючи на ту обставину, що шкода заподіяна злочином повністю відшкодована шляхом повернення майна, з огляду на особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, приймаючі до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч.3, 369-371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: картку Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , передану на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1