Справа № 303/5555/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/540/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2022.

Цим вироком з урахування ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2022 про виправлення описки:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, без освіти, судимий: 27.01.2022 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 01 (один) рік, засуджений:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2022 і за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (однин) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 01.08.2022.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2022 на грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Речові докази: грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн - 2 (дві) купюри номіналом 500 грн (ЛГ 9775823, ГТ 3405978), 5 (п`ять) купюр номіналом по 200 грн (ДГ 0094810, ЦА 0051656, УБ 9859272, ТЖ7154526, ГА 3692251), які упаковано в спеціальний пакет «Національна поліція України» № PSP3125693, який згідно акту прийому-передачі № 20220819СОРОО2 від 19.08.2022 знаходиться на зберіганні у керівника Департаменту ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9 (юридична адреса: 04001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) - повернуто потерпілій ОСОБА_10 за належністю; DVD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження із складського приміщення, - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

-2-

ОСОБА_6 22.0.2022 о 08 год 07 хв, знаходячись на території ринку «Гід» по вул. Т. Масарика, 19 в м. Мукачеві, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, таємно викрав грошові кошти в сумі 3000 грн із жіночої сумочки, яка висіла на картонних ящиках біля торгового місця № 2320 біля кафе «Сніжинка», спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не дотримався вимог закону, оскільки належним чином не врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема те, що він вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, жалкує про вчинене, обставини, які обтяжують покарання відсутні. Строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили судом продовжено шляхом виправлення описки, хоча в даному кримінальному провадженні строк тримання під вартою було встановлено до 29.09.2022. Також судом не враховано, що він неграмотний, має ряд захворювань, наявність яких, за необхідності, може підтвердити документально.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , неявка якої, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що потерпіла належним чином повідомлена про час та місце розгляду кримінального провадження, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин своєї неявки не подавала.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, промову прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та залишення без змін вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію діянь обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у провадженні доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України;

-3-

відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Такий висновок узгоджується з позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та від 07.11.2018 у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Що стосується виду та розміру покарання за кримінальне правопорушення, винним у якому визнаний ОСОБА_6 , то при вирішенні даного питання і про це прямо вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, належно врахував відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив новий умисний злочин проти власності в період іспитового строку, а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкриття кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди й належним чином умотивував у цій частині своє рішення.

На підставі вищенаведеного колегія суддів уважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Всупереч доводів апеляційної скарги, обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та являлись передумовою для застосування щодо нього більш м`якого покарання, судом першої інстанції встановлено не було. Не встановила їх також і колегія суддів апеляційного суду при перегляді вироку суду.

-4-

Зважаючи на положення ст. 50 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання, суд також врахував і те, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2022 ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік, та призначив покарання за правилами, визначеними ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, тому числі вимогам ст. 65 КК України та його меті.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про надмірну суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги обвинуваченим, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним у оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі про те, що він неграмотний, має ряд захворювань, апеляційний суд враховує, проте визнає їх недостатніми підставами для будь-якого пом`якшення призначеного покарання, тим більше, що твердження обвинуваченого про незадовільний стан здоров`я документально не підтверджені. Доводи апеляційної скарги про самокритичне ставлення обвинуваченого до вчиненого та висловлений з цього приводу жаль, на думку апеляційного суду, також не можуть бути передумовою для зміни вироку з призначенням більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки такі фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також наявність підстав для застосування вимог ст. 71 КК.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_6 вироку в частині призначеного покарання, з урахуванням наведених обвинуваченим доводів, є безпідставними і такі апеляційний суд відхиляє.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 55, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті, за якою його засуджено, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

-5-

Доводи обвинуваченого про безпідставне продовження йому судом строку тримання під вартою до 30.09.2022 шляхом виправлення описки, з огляду на те, що в даному кримінальному провадженні строк тримання під вартою вироком було встановлено до 29.09.2022, колегія суддів до уваги не приймає та констатує, що відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Передбачену цією статтею, а також ч. 5 ст. 371 КПК України можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому деякі недоліки судового рішення можуть бути усунені судом, який ухвалив (постановив) рішення шляхом виправлення описок і очевидних арифметичних помилок.

Отже, виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть цього судового рішення.

Враховуючи, що у резолютивній частині вироку суду було допущено описку, а саме не зазначено строк дії запобіжного заходу, тому така підлягала виправленню в порядку ст. 379 КПК України, оскільки не тягне за собою зміну змісту вироку суду по суті, не погіршує становище особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Разом з тим, в силу приписів ст. 379 КПК України, ОСОБА_6 не був позбавлений можливості оскаржити ухвалу суду від 13.9.2022 про виправлення описки.

Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2022 щодо нього - без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді