Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/70/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 111-1 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000097 від 14.02.2023 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.09.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кірово Білозірського району Херсонської області, українки, громадянки України, одруженої, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, а саме посади в органах державної влади, державного управління, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, на строк 15 років з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор - ОСОБА_8 ,

захисник-адвокат - ОСОБА_6

обвинувачена - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скаргі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, призначивши обвинуваченій покарання за ч.2 ст.111-1 КК України, яке буде спів розмірним діянням ОСОБА_7 та відповідатиме особі обвинуваченій.

Сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_7 відповідають кримінальному правопорушенню, передбаченого саме ч.2 ст.111-1 КК України.

Зазначає, що обвинувачена свою вину визнала частково, оскільки організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції не виконувала по факту. Обвинувачена займалася видачею пенсій по ордерам, які готувала соціальна служба, ніяких нарахувань з/п та грошових коштів працівникам «ВЦА Снігурівського району» та місцевим мешканцям, формування та передача звітності роботи вказаного відділу пов`язаного з використанням наданих коштів не здійснювала. Жодного документу створеного саме ОСОБА_7 , як головним бухгалтером не досліджено.

Вважає, що листи рукописного тексту не відносяться до категорії документів та вважає їх неналежним доказом. Судом не враховано, що обвинувачена ОСОБА_7 вже літня людина, має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування.

Обвинувачена володіє на праві спільної сумісної власності зі своїм чоловіком квартирою у м. Снігурівка, іншого житла не мають, виділ чи поділ квартири технічно неможливий. Конфіскація квартири призведе до позбавлення права власності іншого співвласника.У справі потерпілих немає, обвинувачена щиро кається у вчиненому, проте суд не застосував ст.. 69 ККУкраїни.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а саме колабораційну діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора при наступних обставинах.

Літом 2022 року, однак не пізніше 01.08.2022 року, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_7 отримала пропозицію від особи, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, яка на той час займала посаду так званого «заступника голови ВЦА Снігурівського району», зайняти посаду так званого «головного бухгалтера ВЦА Снігурівського району», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади.

В свою чергу ОСОБА_7 , будучи громадянкою України перебуваючи у м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, достовірно усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, добровільно прийняла пропозицію від особи, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, яка на той час займала посаду так званого «заступника голови ВЦА Снігурівського району» та добровільно зайняла посаду так званого «головного бухгалтера військово-цивільної адміністрації Снігурівського району Херсонської області», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією держави-агресора на тимчасово окупованій території м. Снігурівка, Миколаївської області.

В подальшому, ОСОБА_7 добровільно займаючи посаду так званого «головного бухгалтера ВЦА Снігурівського району», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, достовірно розуміючи, що на території м.Снігурівка Миколаївської області діє окупаційний режим, введений у зв`язку із захопленням військовослужбовцями та представникам Збройних Сил Російської Федерації та державної влади у м.Снігурівка, Миколаївської області, всупереч передбаченого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядку, проголосила себе так званим «головним бухгалтером ВЦА Снігурівського району» та приступила до виконання покладених на неї представниками РФ організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а саме: контроль та організація роботи бухгалтерського відділу окупаційної адміністрації держави-агресора та здійснення керівництва його діяльністю; нарахування виплат заробітної плати та видача грошових коштів працівникам «ВЦА Снігурівського району» та місцевим мешканцям м. Снігурівка та Снігурівського району; формування та передача звітності роботи вказаного відділу пов`язаного з використанням наданих коштів.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити їх, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу адвоката в інтересах обвинуваченої без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового провадження не оспорюється доведеність вини ОСОБА_7 та юридична кваліфікація її дій, апеляційний суд не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та правильною кваліфікацію її дій за ч.5 ст.111-1 КК України, як колабораційну діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд І інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 виходив з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують.

Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_7 , за місцем проживання та місця роботи до окупації м.Снігурівка характеризується позитивно, одружена, не працює, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, врахував вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, дані про особу засудженої, в тому числі і ті, на які вказував апелянт, досудову доповідь, складену Баштанським районним сектором №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, і призначив покарання в мінімальних розмірах санкції інкримінованого їй злочину.

На думку колегії суддів призначене судом покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів. Підстав вважати призначене засудженій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.8 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. №7, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Жодних обставин, які відповідно до ст.69 КК України істотно знижують ступінь тяжкості злочинів, вчинених ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено, а тому і підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.69 КК України не має, оскільки наведені у апеляційній скарзі обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання. Посилання на похилий вік та проблеми зі здоров`ям звичайно є поважною обставиною, але ніяким чином не зменшують ступеню тяжкості вчинених злочинів.

Таким чином, наведені в апеляції обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного покарання і підстав для його пом`якшення і зміни вироку в частині призначення покарання, як того просить адвокат, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з обставин кримінального правопорушення суд першої інстанції призначив мінімальні покарання, визначені санкціями статті, за якими визнана винною ОСОБА_7 .

Таким чином, підстав, які б давали можливість пом`якшити призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання залишає без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.09.2023 стосовно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4