Справа № 496/6218/22
Провадження № 1-кп/496/358/23
У Х В А Л А

03 жовтня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

13 жовтня 2023 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Прокурором до суду було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити, так як ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, що пов`язано з тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі ухвалення обвинувального вироку, а також відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, гідної репутації ОСОБА_4 . Обвинувачений може чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що метою такого впливу буде схилення їх до не надання правдивих, послідовних показань та/або зміни їх, що призведе до уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину. Також, є підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з тим, що він має судимості за раніше вчиненні злочини. Інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про зменшення розміру застави та клопотання про відмову прокурору у продовженні строку тримання під вартою. Так, обвинувачений вважає, що прокурором не виконано вимог ст. 290, ст. 291, ст. 293 КПК України, а отже розглядати обвинувальний акт у підготовчому засіданні є неможливим. Просив змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з перебуванням його під вартою, оскільки свідків він не знає, впливати на них не збирається, вчиняти інші злочини також не буде.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала свого підзахисного.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку.За змістом ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, виходить з того, чи зменшились ризики, які існували при обранні даного запобіжного заходу.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність продовження перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Так, вирішуючи питання щодо існування ризику переховування обвинуваченого від суду, враховує в тому числі, суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винним, поведінку особи підозрюваного.

Оскільки, при ухваленні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, йому загрожує покарання до позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, суд вважає реальним існування ризику переховування його від суду, що призведе до подальшого оголошення його у розшук.

Відповідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні встановлено, що свідками події є декілька осіб, які наразі не допитані, а отже існує ризик впливу обвинуваченого на свідків з метою зміни ними показів, що може декриміналізувати дії ОСОБА_4 .

Сам характер злочинних дій, за якими обвинувачується ОСОБА_4 , в тому числі, такий як повторність скоєного, а також мета злочину збут наркотичних речовин, тобто отримання прибутку, відсутність соціальних зв`язків, вказує на те, що ОСОБА_4 будучі непрацевлаштованим, не маючи легального доходу, може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язаного з обігом наркотичних речовин.

Враховуючи вище встановлене, обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання або домашній арешт не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Наразі стороною захисту не спростовано існування ризиків, що були підставою для обрання запобіжного заходу, ОСОБА_4 вину не визнає, характери вчиненого кримінального правопорушення, вказує на низькі соціальності цінності обвинуваченого, а отже підстав для зменшення розміру застави у суду немає.

Щодо посилання ОСОБА_4 на невиконання вимог ст. 290, ст. 291, ст. 293 КПК України, то згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, саме у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цих статей. Ухвалою суду від 26.12.2022 року, у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

Таким, чином відмовляючи у застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а також зменшення розміру застави, суд виходить з того, що санкція статті за якою він обвинувачується передбачає покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, вважати, що він може переховуватись від правосуддя, тому враховуючи сукупність зазначених прокурором ризиків та аргументів, які на даний час не відпали, суд вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, вік, стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, незважаючи на те, що обвинувачений зареєстрований у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи та вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме з 03 жовтня 2023 року до 01 грудня 2023 року, включно.

Відмовити ОСОБА_4 у зменшенні розміру застави.

Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити обвинуваченому, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена в частинні продовження запобіжного заходу безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05 жовтня 2023 року о 12:30 годині.

Суддя ОСОБА_1