ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8942/21

Номер провадження 1-кп/495/995/2021

10 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

за №0000271 від 10 березня 2021, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Дальнічени, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянину України, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

неповнолітні потерпілі- ОСОБА_5 . ОСОБА_6

законний представник неповнолітнього потерпілого- ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, при наступних обставинах:

09.03.2021 приблизно о 18:00 годині більш точного часу в ході розслідування встановити не надалося можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , порушив Правила дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

- п. 2.3. б) водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі;

- п.2.9 а) водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п.12.1. при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п.21.1 дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.

- п.21.11 забороняється перевозити пасажирів поза кабіною автомобіля, у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , у вказаний день та час керуючи технічно справним мотоблоком марки «Беларусь» з саморобним причепом, у світлий період доби здійснював рух по сухому дорожньому покриттю через міст річки «Джалаір» по сільській дорозі загального користування де організований двосторонній однорядний у кожному напрямку рух, в селі Дальнічень, Білгород-Дністровського району, Одеської області, перевозячи пасажирів у саморобному вантажному причепі мотоблоку, що не обладнаний місцями для сидіння.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе правильно орієнтуватись в обстановці, вкрай уважним не був, заходів, що сприяють безпечному проїзду цієї ділянки дороги не вжив, нехтуючи безпекою керування транспортним засобом для інших учасників дорожнього руху допустив виїзд мотоблоку за межі проїзної частини та подальше падіння у річку «Джалаір».Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допущені ообвинуваченим ОСОБА_3 , порушення вимог п. 2.3 б, п. 2.9 а, п.12.1, п.21.1, п. 21.11 Правила Дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, він 9 березня 2021 року приблизно в 18 годин в стані алкогольного сп`яніння керував належним його сестрі мотоблоком "Беларусь" з саморобним причепом та запропонував сусідськім дітям прокатати їх, але рухаючись по берегу річці, він не впорався з керуванням мотоблоком, внаслідок чого він впав в річку, а дитина отримала перелом руки. В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить його знаходження в момент вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, знаходиться в цивільному шлюбі та має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, його вік та стан здоров`я, те що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений має постійне місце мешкання та родину, позитивно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений ст. ст. 75, 76 КК України.

Речові докази по справі відсутні, цивільний позов не заявлено. Судові витрати- витрати по проведенню судової автотехнічної експертизи обставин виїзду мотоблоку з причепом за межі проїзної частини суму 1716 гривень 10 копійок, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності суд вважає за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по проведенню судово-автотехнічної експертизи в розмірі 1716 гривень 10 коп.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1