ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000298 від 05.12.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Багринівка, Глибоцького району, Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 , не одруженої, маючої на утриманні дитину інваліда з народження, не працюючої, раніше не судимої, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

Обвинувачена ОСОБА_6 не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2023 року.

ЄУНСС №723/4562/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10

Провадження №11-кп/822/375/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 125 ч.1 КК України

Цим вироком ОСОБА_6 , - визнано винуватою в скоєнні кримінального проступку за ст. 125 ч.1 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави штраф в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку задоволено частково на суму 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Доводи апеляційних вимог учасника кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок районного суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, несправедливим, винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права, і за наслідками апеляційного розгляду повинен бути скасований, а провадження у справі закрито.

Відповідно до діючого законодавства суд повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаю суд прийняв незаконне рішення на підставі неналежних та недопустимих доказах обвинувачення та потерпілої, які протирічать один одному та не відповідають фактичним обставинам, а суперечливі докази містять неправдиву інформацію. Суд першої інстанції не зробив всебічного аналізу доказів усіх сторін, надав перевагу одним доказам над іншими, не зробивши обґрунтованого висновку, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші без оцінки їх змісту.

Суд першої інстанції допустив порушення вимог статей 94, 370, 372, 374 КПК України в частині надання оцінки доказам, що у своїй сукупності є істотними.

Крім того вважає, що ухвали районного суду від 25.07.2023 р. та від 26.07.2023 р. про відмову проведенні психофізіологічної експертизи на детекторі брехні, призначенні повторної судово-медичної експертизи та проведенні експертизи відеозапису, призначенні експертизи щодо ідентифікації особи з фізичними параметрами голосу - винесені з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованими та невмотивованими. Відмова в призначенні повторних експертиз вплинуло на можливість сторони захисту надати суду докази її невинуватості, сприяло винесенню несправедливого та незаконного рішення суду.

Суд не взяв до уваги її твердження про те, що експертиза тілесних ушкоджень була проведена лише на третій день, що механізм нанесення ушкоджень в висновку суперечить іншим доказам, що експертиза є неповною та необ`єктивною та не може бути взята як доказ. Висновок судово-медичної експертизи №113-Е від 05.12.2022 року суперечить показам свідків (подряпини - садна 0.5 см.), не містить фото

доказів, медичного підтвердження лікарів (погіршення зору), тому сумнівний доказ.

Зазначає, що суд не взяв до уваги те, про що вона вже наголошувала, що зйомка на її телефон це був єдиний спосіб захисту від неправомірних дій потерпілої, яка намагалась відібрати в неї доказ її неправомірних дій, ганебної її поведінки як керівника закладу, яка має право виривати, кричати на неї, виривати руками її засіб зв`язку, кидатися на неї, вторгаючись в її особистий простір, не контролюючи свої емоції.

Саме цю поведінку керівника закладу вона знімала на свій телефон, тільки таким чином вона могла довести беззаконня, яке твориться по відношенню до неї з боку керівництва та її підлеглих, 02.12.2022 року о 13.40 год. саме ОСОБА_8 застосовувала по відношенню до неї мобінг, фізичне насилля, і саме ці дії вона намагалась фіксувати.

Вказує, що кримінальна відповідальність за нанесення легких тілесних ушкоджень може наступити тільки за наявності в діях винної особи умислу. В разі необережного нанесення легких тілесних ушкоджень кримінальна відповідальність не наступає. Прості тілесні ушкодження не засуджуються у випадках захисту своїх прав. Короткочасного розладу здоров`я у потерпілої не було, як і втрати працездатності. Так як, одразу 2 грудня потерпіла проводила профспілкові збори, звернення до лікарів не було, в.о. директора ОСОБА_8 виконувала робочі обов`язки в повному обсязі. Звільнила її з роботи 06.12.2022 р. без жодних пошкоджень на обличчі. Як позивач на відшкодування моральної шкоди ніяких медичних довідок не подавала, підтвердження немає.

Окрім цього, суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання та особистості обвинуваченої. Щодо характеризуючих особистість обставин зазначає, що вона керівник гуртка «Золота соломинка» ОСОБА_11 з багаторічним успішним педагогічним стажем (атестаційні характеристики та копії нагород, позитивні відгуки батьків та дітей додані до матеріалів справи, народний майстер України соломоплетіння), позитивні характеристики ОСОБА_11 за 2022 рік, раніше не судима, ніколи не поводилась агресивно, грубо, аморально, виховує дитину з інвалідністю І групи. Звільнена з роботи 06.12.2022 року з посади керівника гуртка за аморальну поведінку, потерпілою - в.о. директора ЦДЮТ ОСОБА_8 , за даний кримінальний проступок.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, суд мав можливість і законні підстави врахувати обставини звільнення з посади (у 59 років за рік до пенсії), як покарання та відмінити додаткові покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. та 5000 грн. на користь в.о. директора ОСОБА_8 , як не працюючої особи, яка виховує дитину з інвалідністю. Влаштовуватися на іншу роботу неможливо через погіршення стану здоров`я та постійний догляд а дитиною з особливими потребам.

На підставі принципів індивідуалізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про її особистість, наявності пом`якшуючих обставин, відсутність умисного нанесення тілесних ушкоджень та відсутності обтяжуючих обставин, вважає доцільним відмінити матеріальні стягнення з неї та визнати невинною.

Вважає, що вирок в частині стягнення з неї моральної компенсації є абсурдним, так як її вина не доведена, докази втрати працездатності потерпілою не надані, будь-які докази лікування або його проходження нею не надано.

На її думку, розмір відшкодування є методом збагачення, так як потерпіла абсолютно інформована про наявність у неї статусу одинокої матері дитини - інваліда першої групи, відсутність у неї роботи, наявність лише соціальних виплат на дитину, однак злість на неї, особисті якісь образи не зупиняють потерпілу свідчити неправдиво, приховувати свою аморальність поведінки як керівника по відношенню до підлеглих та стягувати з них кошти, які направлені на лікування дитини.

Прокурор Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 у своєму запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , вважає, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що стороною обвинувачення не доведено, що саме ОСОБА_6 вчинила даний проступок, а позиція суду першої інстанції, викладена у вироку, є хибною та такою, що не ґрунтується на вимогах кримінального Закону та є необґрунтованою, безпідставною, надуманою, - спростовуються наявними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені під час судового розгляду i в своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення (проступку).

Потерпіла ОСОБА_8 не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 подала свої заперечення. В яких повністю не згідна із доводами наведеними в скарзі обвинуваченою, вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та доказам наявним в матеріалах кримінального провадження.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачена ОСОБА_6 02.12.2022 року близько 13 год. 40 хв., перебуваючи у приміщенні Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості, що заходиться за адресом: АДРЕСА_2 , в ході виниклого конфлікту нанесла один удар правою рукою в область лівого ока та правою рукою подряпала ліву щоку ОСОБА_8 ..

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 , які виразились в умисному спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця під лівим оком з переходом на нижню повіку; садна на лівій щоці в проекції дуги нижньої щелепи, які згідно висновку судово - медичної експертизи №113-Е екс від 12.12.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Обвинувачена ОСОБА_6 та в її інтересах захисник ОСОБА_7 , просили задовольнити подану апеляційну скаргу з підстав зазначених в ній, скасувати вирок суду першої інстанції та провадження у справі закрити, а також скасувати ухвали Сторожинецького районного суду від 25.07.2023 р. та 26.07.2023 р..

Прокурор, потерпіла ОСОБА_8 та в її інтересах представник ОСОБА_9 , в судовому засіданні апеляційної інстанції просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , а вирок та ухвали суду першої інстанції залишити без змін, як законні та обґрунтовані.

Мотиви суду при прийнятті рішення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 , міркування учасників з приводу доводів наведених в апеляції, допитавши обвинувачену ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй проступку відповідає сукупності зібраних у справі і

досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що викладено та наведено докладні мотиви в судовому рішенні.

Всупереч тверджень обвинуваченої щодо відсутності в її діях складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та недоведеності вини, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому їй діянні є цілком обґрунтованими, спростовується матеріалами кримінального провадження та доказами наведеними у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів. Суд у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, зазначив джерело доказу, фактичні дані, що стосуються обставин кримінального провадження, а також зазначив, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дав з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду, викладені у вироку, виключають сумніви в їх достовірності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) та процесуального закріплення покладених в основу прийнятого судового рішення доказів було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б давали апеляційному суду підстави для визнання їх недопустимими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта, оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , за обставин та в обсязі, встановленому у судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мали значення для встановлення обставин в даному кримінальному провадженні та прийнято обґрунтоване рішення.

Так, в суді першої та апеляційної інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй діянні (кримінального проступку) не визнала. Свої покази надані в районному суді підтримала та вказала, що ОСОБА_8 неодноразово провокувала її своїми діями та різного роду ситуаціями, зокрема висловлювала зауваження щодо ведення журналів та інших робочих процесів. В день події, 02 грудня 2022 року потерпіла ознайомила її зі скаргою прибиральниці ОСОБА_13 щодо неправомірних дій та вимагала вибачатись за те, що вона вказала останній на неналежне виконання своїх обов`язків та назвала прибиральницею. Почувши образи від ОСОБА_8 в коридорі на свою адресу, почала відео зйомку за допомогою мобільного телефону, однак ОСОБА_8 агресивно накинулась на неї, вириваючи з рук телефон, при цьому пошкодивши чохол, накинулась на неї з кулаками, вимагаючи написати заяву на звільнення та

погрожувала фізичною розправою. Все це відбувалось в присутності її доньки, яка була налякана. ОСОБА_8 своїми діями провокувала на фізичну розправу, не випускала з кабінету, вимагала дочекатись поліції. Запевняє, що потерпіла ОСОБА_8 та свідки говорять неправду, а вся ситуація з тілесними ушкодженнями надумана.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді першої пояснила, а в апеляційній інстанції підтвердила факт спричинення їй легких тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_6 .. При цьому зазначила, що 02.12.2022 року в приміщенні Сторожинецького ЦДЮТ Чернівецької області вона почула словесний конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .. Під час якого, обвинувачена виражалася нецензурною лексикою у бік ОСОБА_14 , кричала з приводу зробленого прибиральницею ОСОБА_13 зауваження одному з дітей. Крики були гучні, тривав навчальний процес, тому вона почала заспокоювати ОСОБА_6 , вимагала припинити конфлікт, разом з тим остання не реагувала на зауваження. Наблизившись до ОСОБА_6 з метою припинення відео фіксації, остання схопила спочатку правою рукою її за волосся, потім нанесла тією ж рукою один удар в область лівого ока та тою ж правою рукою подряпала їй ліву частину обличчя. Конфлікт припинився, так як вона відійшла в бік, викликала поліцію, а ОСОБА_6 втекла до свого кабінету.

Такі показання потерпілої ОСОБА_8 в частині локалізації нанесених їй тілесних ушкоджень, механізму і способу заподіяння тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з висновком експерта №113-Е від 05.12.2022 року, відповідно до якого в ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець під лівим оком з переходом на нижню повіку; садно на лівій щоці в проекції дуги нижньої щелепи. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як дворазової травмуючої дії твердих тупих предметів або від ударів об такі, не виключено внаслідок нанесення ударів кулаками рук, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Показання потерпілої ОСОБА_8 в частині часу та місця вчинення кримінального правопорушення, наслідків у виді легких тілесних ушкоджень, повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ..

Зокрема, свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції вказала, що 02.12.2022 року близько 14 год.00 хв. ОСОБА_6 схопила ОСОБА_8 за волосся, після чого нанесла один удар кулаком правої руки в область лівого ока та правою рукою подряпала ліву щоку.

Аналогічні показання в судовому засіданні районного суду щодо нанесених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 надала свідок ОСОБА_14 , а також свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , згідно яких обвинувачена ОСОБА_6 спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами апелянтки про надуманість показань свідків, оскільки це жодним чином не підтверджено ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції та є голослівними, крім того, вказані свідки повідомили суду про події, які відбувались та є їх очевидцями, розповіли суду про наслідки правопорушення у виді тілесних ушкоджень на тілі потерпілої.

Показання зазначених вище свідків повністю узгоджуються із сукупністю досліджених доказів в частині часу і місця правопорушення та його наслідків, що свідчить про їх правдивість та відповідність фактичним обставинам.

Окрім того, судом першої інстанції в повній мірі досліджено матеріали кримінального провадження та наявні в них докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого 05.12.2022 року прийнято усну заяву від ОСОБА_8 , про подію, яка мала місце 02.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. в АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 вчинила словесну суперечку, в ході якої завдала один удар в область обличчя та нанесла подряпини;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.12.2022 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_8 розповіла про події 02.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. в приміщенні Сторожинецького ЦДЮТ Чернівецької області та показала як ОСОБА_6 схопила її спочатку правою рукою за волосся, потім тією ж рукою нанесла один удар в область лівого ока та подряпини в лівій частині обличчя;

- протокол проведення слідчого експерименту від 20.12.2022 року із свідком ОСОБА_17 , яка показала як 02.12.2022 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 схопила ОСОБА_8 за волосся, після чого нанесла один удар кулаком правої руки в область лівого ока та тією ж рукою подряпала ліву щоку;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.12.2022 року з, в ході якого свідок ОСОБА_14 показала як 02.12.2022 року близько 14 год.00 хв. ОСОБА_6 нанесла удар в область плеча ОСОБА_8 , схопила її за волосся, після чого нанесла один удар кулаком правої руки в область лівого ока та подряпала ліву щоку.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_6 .

Тому, за встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції поза розумним сумнівом, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки вона своїми умисними діями спричинила легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_8 ..

Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено.

Апеляційним розглядом також встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов висновку про необхідність призначення останній мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, зокрема і обмеженої осудності, що впливають на покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_6 в частині заявленого потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову, то вони заслуговують на увагу.

Так, в своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 не визнала, зазначивши, що при врахуванні інформації про її особистість, наявності пом`якшуючих обставин, відсутність умисного нанесення тілесних ушкоджень та відсутності обтяжуючих обставин, доцільним буде відмінити матеріальні стягнення з неї.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.2 ч.2, ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з неправомірними діями з боку обвинуваченої ОСОБА_6 , яка своїми умисними діями спричинила легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , остання, в свою чергу, зазнала фізичного болю, а також душевних переживань та страждань.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції в цілому правильно вирішено питання щодо завданих обвинуваченою ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 моральних страждань, однак вважаємо, що визначена судом сума моральної шкоди

дещо завищена, так як в судовому засіданні першої і апеляційної інстанції потерпілою не доведено тяжкості та тривалості її страждань, і не підтверджено цього доказами, які б давали можливість задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка була керівником гуртка «Золота соломинка» Сторожинецького ЦДЮТ з багаторічним успішним педагогічним стажем (народний майстер України соломоплетіння), не одружена, виховує дитину з інвалідністю І групи, звільнена з роботи 06.12.2022 року у віці 59 років за рік до пенсії, тому наразі не працює і влаштовуватися на іншу роботу немає можливості через погіршення стану здоров`я та постійний догляд за дитиною з особливими потребам.

За таких обставин, на думку колегії суддів, сума стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 підлягає зміні, т.я. винність ОСОБА_6 доведена, а потерпіла отримала моральну шкоду від дій підсудної.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно п.3 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченої ОСОБА_6 в частині скасування ухвал Сторожинецького районного суду від 25.07.2023 р. та 26.07.2023 р., то вони не заслуговують на увагу колегії суддів,

оскільки не являються окремим предметом апеляційного оскарження, відповідно до п.2 ч.2 ст. 395 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що наведені доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку в цілому, однак підлягають частковому задоволенню в частині цивільного позову з підстав наведених судом вище.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.2 ч.1 ст. 407, п.3 ч.1 ст. 408, п.2 ч.1 ст. 409, 411, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 липня

2023 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч.1 ст. 125 КК України, змінити в частині цивільного позову.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3