Справа № 953/778/24
н/п 1-кс/953/1144/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040 від 07.09.2023, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, із середньою освітою, заміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

підозрювана ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720,00 гривень.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , вчинили ряд кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин за наступних обставинах.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом збуту особливо небезпечних психотропних речовин, у невстановлений в ході досудового розслідування час, незаконно придбали та спільно незаконно зберігали особливо небезпечну психотропну речовин «PVP» за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у кв. АДРЕСА_3 .

В свою чергу, 07 жовтня 2023 року об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , для протиправного особистого збагачення домовились з ОСОБА_8 про збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини PVP.

Після цього, реалізуючи єдиний спільний із ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з метою спільного протиправного збагачення, ОСОБА_7 07 жовтня 2023 о 12.32, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Літакова 3, згідно з укладеною раніше усною домовленістю, зустрівся з ОСОБА_8 , де з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» за гроші у сумі 3250 грн. Отриманими грошовими коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпорядилися спільно, на власний розсуд.

Цього ж дня, 07.10.2023 року о 12.55 год., біля буд. №269-А по проспекту Героїв Харкова, м. Харків, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам Служби Безпеки України згорток ізоленти з зіп-пакетом з речовиною, який згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ-19/121-23/24070-НЗПРАП від 31.10.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою в перерахунку на масу наданої для дослідження речовини 1,9383 грам.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збули ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , вчинили ряд кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи єдиний спільний злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з метою спільного протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 11.11.2023 в період з 14:05 год по 14:22 год. о 14.05 год., керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на незаконне збагачення, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збула ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину PVP за гроші в сумі 6500 гривень, а саме: о 14:05 год, знаходячись разом із ОСОБА_7 за адресою: м. Харків, вул. Літакова 3, зустрілася з ОСОБА_8 з метою збуту останньому особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», після чого, в присутності та за згодою ОСОБА_7 , реалізуючи спільний із останнім злочинний умисел, незаконно збула шляхом передачі із рук в руки ОСОБА_8 один зіп-пакет із психотропною речовиною «PVP», отримала від нього гроші у сумі 6500 грн. Після цього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 для передачі ОСОБА_8 достатньої кількості особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обумовленої їх усною домовленістю, того ж дня о 14.22 продовжуючи свої спільні дії спрямовані на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з метою спільного протиправного збагачення, направились до загальнодоступної ділянки місцевості, розташованої поблизу буд. №3 по пров. Аерофлотському в м. Харкові, забрала із їх спільної з ОСОБА_7 схованки ще один згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, та перебуваючи на тій самій загальнодоступній ділянці місцевості, розташованій біля домоволодіння за адресою: м. Харків, провулок Аерофлотський 3, передала в руки ОСОБА_8 ще один згорток із зіп-пакетом з особливо небезпечною речовиною PVP. Таким чином ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно збули ОСОБА_8 два хгортки з особливо небезпечною речовиною PVPза 6500 гривень, які звернули на свою користь та в подальшому спільно розпорядились ними на їх власний розсуд.

Цього ж дня, о 14.35 біля буд. №269-А по проспекту Героїв Харкова, м. Харків, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам Служби Безпеки України два зіп-пакети із речовиною білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ-19/121-23/26931-НЗПРАП від 27.11.2023 містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою в перерахунку на масу наданої для дослідження речовини 1,8057 грам та 1,7334 грам.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , порушуючи Закон України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно збули ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 та запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених у його обґрунтування. Під час розгляду клопотання надавала додаткові пояснення щодо змісту та значення долучених до клопотання документів.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечували, просили відмовити або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті..

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 та 7 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складено, підписано та вручено останній 06.02.2024.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні і щодо неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованих їй злочинів, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 09.10.2023; рапортами співробітників Служби Безпеки України ;протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 25.03.2023;протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновком судової експертизи №СЕ-19/121-23/24070-НЗПРАП від 31.10.2023 висновком судової експертизи №СЕ-19/121-23/26931-НЗПРАП від 27.11.2023 протоколом огляду особи яка проводить контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 09.10.2023 року протоколом огляду та добровільної видачі від 09.10.2023 року. протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 09.10.2023 протоколом огляду особи яка проводить контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 11.11.2023 протоколом огляду та добровільної видачі від 11.11.2023 року. протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 11.101.2023, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, могла вчинити інкриміновані їй кримінальні правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваної, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваної, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваної у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

3.4.2. Ризики вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він не доведений ані слідчим у клопотанні, ані прокурором під час судового розгляду.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною злочинів, у разі визнання винуватою у вчиненні яких, їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі; наявність стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання у м. Харкові; відсутність судимостей; низький ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описаний у цій ухвалі ризик свідчить про те, що до підозрюваної ОСОБА_5 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією і це не має негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування.

За встановлених слідчим суддею обставин, у даному випадку необхідним є застосування до підозрюваної домашнього арешту, як основного запобіжного заходу, що буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановленого ризику і не створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню та не завадить виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає достатнім застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло у певний період часу, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом із цим, слідчий суддя враховує обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк дії запобіжного заходу та покладених обов`язків у межах строку досудового розслідування.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останньою інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик вчинення нею дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосуванні до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваній залишати житло у певний період доби.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваної з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень частини 1 статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень..

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , - відмовити

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 06.04.2024 (включно), який полягає в забороні підозрюваній залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 у період часу з 23:00 години до 06:00 години, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту - м. Харків без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Встановити строк дії ухвали по 06.04.2024 (включно).

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і підписаний 09.02.2024.

Слідчий суддя - ОСОБА_1