ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 630/ 764 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 1212 /23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та власника майна, з участю представника власника майна - ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме - прокурора та власника майна, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою власника майна на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 15.08.2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000364 від 12 липня 2023 року, за ознаками ч.3 ст.190 КК України.

Накладено арешт на:

- земельну ділянку, площею 0,1200 га за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, земельна ділянка НОМЕР_2, НОМЕР_3 , кадастровий № :01:000:0464, яка на праві власності належить ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

- земельну ділянку площею 0,1200 га та адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, земельна ділянка НОМЕР_4, НОМЕР_6 , кадастровий № :01:000:0465, яка на праві власності належить ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

- садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, будинки НОМЕР_2, НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 кадастрові № :01:000:0464 та № :01:000:0465, де розташовані садовий будинок літ. А-2, літня житлова площа - 126,00 кв.м, загальна площа - 200,20 кв.м, садовий будинок літ. Б-3, літня житлова площа - 124,60 кв.м, загальна площа -239,00 кв.м, садовий будинок літ. В-1 загальна площа 220,50 кв.м, літня житлова площа 119,80 кв.м, альтанка літ. Г, огорожа № 1, огорожа № 2, колонка питної води № 3, басейн № 4, які на праві власності належать ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ), шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Заборонено будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.

Зобов`язано Державного реєстратора невідкладно внести відомості щодо обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, власник майна - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою накладено арешт на майно та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_7 посилається на відсутність підстав для арешту майна. Вважає, що майно, на яке накладено арешт не є об`єктом шахрайства в даному випадку, оскільки попередній договір купівлі-продажу не є підставою виникнення права власності на майно, а лише містить домовленості сторін щодо укладення договору купівлі-продажу майна в майбутньому, тобто, арештоване майно не було предметом попередніх договорів. Зазначає, що зобов`язання, встановлені відповідними попередніми договорам, припинилися ще за декілька місяців до придбання майна нею, а саме 06.11.2013. Жодних обтяжень, в тому числі заборон щодо майна на момент придбання нею не було, а попередня заборона була погашена 15.07.2013. Крім того, ОСОБА_8 , укладаючи попередні договори не був та не є власником арештованого майна. Натомість, вона законним шляхом набула у власність це майно.

Твердження з приводу наявності між нею та ОСОБА_8 дружніх відносин є припущенням. Жодних відносин та домовленостей з ОСОБА_9 вони не мала та нічого від нього не отримувала. Також відсутні будь-які домовленості її до домовленостей між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вона придбала майно 06.11.2013, а зобов`язання за попередніми договорами купівлі-продажу припинилися 13.08.2013, обтяження (заборона) щодо майна було погашено ще 15.07.2013. Тобто, на думку власника майна, жодних перешкод щодо придбання майна, станом на 06.11.2013 не існувало, а тому вважає, що жодних перешкод щодо придбання майна, станом на 06.11.2013 не існувало. Шахрайські дії стосуються грошових коштів, які були нібито передані представнику попереднього власника майна на підставі попередніх договорів, відповідні кошти не пов`язані з майном, на яке накладено арешт, не передавалися їй, оскільки вона добросовісно набула у власність вказане майно. Також вважає, що спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у законного власника. А тому, підстав для накладення арешту немає. Крім того, зауважує, що потерпілий звернувся до правоохоронних органів майже через 10 років після усіх подій, що вважає незрозумілим.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати арешт та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Представник власника майна підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду справи за їх відсутністю, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП№ 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 12 липня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом звернення до відділення поліції 11 липня 2023 року ОСОБА_9 про те, що невстановлені особи шляхом обману заволоділи грошовими коштами останнього в сумі 776 500 грн

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000364 встановлено, що до відділення поліції № 2 Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_9 щодо незаконного заволодіння його грошовими коштами під приводом продажу нерухомого майна. Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 пояснив, що він мав намір придбати у свою власність земельні ділянки та розташовані на них садові будинки у садівничому товаристві «Коробів Хутір», які на праві власності належали ОСОБА_10 . Від імені власника діяв представник за довіреністю ОСОБА_8 , з яким і були укладені нотаріально посвідчені попередні договори від 13 серпня 2012 року, за якими ОСОБА_8 зобов`язався укласти з ОСОБА_9 договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими №№ :01:000:0464 і :01:000:0465. За цими попередніми договорами ОСОБА_9 сплатив представнику ОСОБА_8 480000 грн. Також 18 серпня 2012 року з представником власника ОСОБА_8 був укладений нотаріально посвідчений попередній договір, за яким ОСОБА_8 зобов`язався укласти з ОСОБА_9 , договір купівлі-продажу садових будинків, розбатованих на земельних ділянках в у садівничому товаристві «Коробів Хутір». За цим попереднім договором ОСОБА_9 сплатив представнику ОСОБА_8 539500 грн. Але у встановлені попередніми договорами строки договори купівлі-продажу земельних ділянок і садових будинків представником ОСОБА_8 не були укладені, постійно вводячи його, ОСОБА_9 , в оману щодо причин невиконання досягнутих домовленостей. В подальшому представник ОСОБА_8 , діючи в порушення умови попередніх договорів щодо заборони відчуження вказаних вище земельних ділянок і садових будинків, здійснив відчуження цього майна на користь своєї куми ОСОБА_7 , з якою підтримує тісний зв`язок. ОСОБА_9 впевнений, що укласти такі договори ОСОБА_8 зміг лише у спосіб втручання в інформаційні електронні системи, оскільки існувала заборона відчуження нерухомого майна, а також що ОСОБА_8 діяв спільно і у змові з ОСОБА_7 , з метою заволодіння його грошовим коштами і залишення у своїй фактичній власності нерухомого майна.

Під час досудового розслідування також було встановлено, що 13 серпня 2012 року між ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності, посвідченої 06 серпня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га за адресою: Харківська область, Зміївський район, Задонєцька сільська рада, садівниче товариство «Коробів Хутір» ділянки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , право власності на які належать ОСОБА_10 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Управлінням Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 04 травня 2012 року, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02066, кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0464. При укладанні попереднього договору купівлі продажу ОСОБА_9 сплатив ОСОБА_8 завдаток у сумі 240000 грн., що еквівалентно 30000 доларів США, а ОСОБА_8 зобов`язався підготувати документи та укласти основний договір купівлі-продажу у строк до 13 серпня 2013 року. Одночасно приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі земельної ділянки.

Крім того, 13 серпня 2012 року між ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності, посвідченої 06 серпня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га за адресою: Харківська область, Зміївський район, Задонєцька сільська рада, садівниче товариство «Коробів Хутір» ділянки НОМЕР_4 та НОМЕР_6 , право власності на які належать ОСОБА_10 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Управлінням Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 04 травня 2012 року, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02065, кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0465. При укладанні попереднього договору купівлі продажу ОСОБА_9 сплатив ОСОБА_8 завдаток у сумі 240000 грн., що еквівалентно 30000 доларів США, а ОСОБА_8 зобов`язався підготувати документи та укласти основний договір купівлі-продажу у строк до 13 серпня 2013 року. Одночасно приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі земельної ділянки.

Також 18 вересня 2012 між ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності, посвідченої 06 серпня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 укладено попередній договір купівлі-продажу садових будинків літ. А-2 та літ. Б-3 і надвірних будівель за адресою: Харківська область, Зміївський район, Задонєцька сільська рада, садівниче товариство «Коробів Хутір», НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , право власності на які належить ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Задонєцької сільської ради на підставі рішення виконкому Задонєцької сільської ради № 63 від 31 серпня 2012 року, зареєстрованого у КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» 06 вересня 2012 року. При укладанні попереднього договору купівлі-продажу ОСОБА_9 сплатив ОСОБА_8 завдаток у сумі 539500 грн., що еквівалентно 65000 доларів CШA. а ОСОБА_8 зобов`язався підготувати документи та укласти основний договір купівлі-продажу у строк до 13 серпня 2013 року.

Також на досудовому розслідуванні встановлено, що 06 листопада 2013 року ОСОБА_8 за довіреністю від ОСОБА_10 за договорами купівлі-продажу здійснив відчуження на користь ОСОБА_7 , передавши їй у власність наступне майно: земельну ділянку площею 0,1200 га за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, земельна ділянка НОМЕР_2, НОМЕР_3 кадастровий № :01:000:0464 (за 14600,00 грн.); земельну ділянки площею 0,1200 га за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, земельна ділянка НОМЕР_4, НОМЕР_6 кадастровий № :01:000:0465 (за 14600,00 грн); садові будинки за адресою: Харківська область. Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, будинки НОМЕР_2 , НОМЕР_4 (на земельних ділянках НОМЕР_2, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 кадастрові №№ :01:000:0464 та :01:000:0465, де розташовані садовий будинок, зазначений в плані під літ. А-2 з цегли, літня житлова площа - 126,0 кв.м., загальна площа - 200,2 кв.м., та садовий будинок, зазначений в плані під літ. «Б-3» з цегли, літня житлова площа - 124,6 кв.м, загальна площа - 239,0 кв.м, та господарча будівля літ. «В», огорожа № 1, огорожа № 2, колонка питної води № 3, басейн № 4 (за 10800,00 грн.).

У такий спосіб, на переконання прокурора, ОСОБА_8 , діючи за довіреністю від ОСОБА_10 , за договорами купівлі-продажу здійснив відчуження на користь ОСОБА_7 , передавши їй у власність вищевказане майно всупереч заборони відчуження вищевказаного майна за ціною, яка є меншою більш ніж у 10 разів та 30 разів відповідно до вартості майна, яка вказана у попередніх договорах купівлі-продажу укладених між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що свідчить про реальні наміри зміни права власності на майно на користь ОСОБА_7 та умисного невиконання, укладених між ним та ОСОБА_9 попередніх договорів купівлі-продажу вищевказаного майна. І на це може вказувати те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заздалегідь знайомі між собою та підтримують досить дружні стосунки.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0464 і :01:000:0465 та садові будинки літ. А-2, літ. Б-3, літ. В-1 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с/рада Задонецька, «Коробів Хутір» садівниче товариство, постановою слідчого від 08 серпня 2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000364.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор просив накласти арешт на вказане майно, оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказане нерухоме майно є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, були використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті злочинним шляхом, тому з метою їх збереження як речових доказів, так використання їх під час досудового розслідування для встановлення обставин кримінального правопорушення і забезпечення спеціальної конфіскації, передбаченої ст.96-2 КК України, яка може бути застосована до такого майна, на нього слід накласти арешт

Задовольняючи вказане клопотання прокурора, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено підстави для накладення арешту та наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, і що об`єкти нерухомого майна могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та/або перейшли у власність третьої особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що земельні ділянки та садові будинки за адресою: Харківська область, Зміївський район, Задонецька с/рада, садівниче товариство «Коробів Хутір» , є речовими доказами по кримінальному провадженню, а тому незастосування арешту може призвести до їх відчуження, а від так і настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З метою здійснення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування та встановлення об`єктивної істини по суті, слідчий суддя наклав арешт на зазначені вище земельні ділянки та садові будинки, з забороною їх перереєстрації та вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна, а також зобов`язав Державного реєстратора невідкладно внести відомості щодо обтяження на вказане нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки рішення щодо задоволення клопотання ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з матеріалів вказаного провадження, є підстави вважати, що вказані земельні ділянки та садові будинки є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_7 є добросовісним власником на даний час спірного майна не свідчать на цьому етапі досудового розслідування про несправедливість або незаконність рішення слідчого судді щодо накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки такі доводи обов`язково будуть перевірятись в порядку чинного КПК України під час досудового розслідування, а обставини, на які посилається власник майна, є предметом доказування по цьому кримінальному провадженню, оскільки воно порушено внаслідок факту шахрайства. Більш того, спосіб арешту майна, який застосовано слідчим суддею - є найменш обтяжливим, оскілки містить заборону не здійснювати відчуження вказаного нерухомого мана, але не унеможливлює користування ним. Тривалість арешту майна обумовлюється строками досудового розслідування, які передбачені чинним КПК України, тобто після спливу цих строків, ОСОБА_7 , за наявністю підстав, не позбавлена процесуальних прав на звернення з клопотанням до слідчого або слідчого судді щодо скасування арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує певну особу з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 15 08 2023 року у кримінальному провадженні № 0000364 від 08 08 2023 року за ч.3 ст.190 КК України про задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно, дані щодо якого більш докладно зазначені у клопотанні та в ухвалі суду першої інстанції, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12