Справа № 621/2891/23
Пр. № 1-кп/621/81/24
ВИРОК

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Змієві Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зміїв, Харківської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11.06.2014 року за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.01.2015 року за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ст..71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, 25.02.2016 року звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.02.2016;

вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2018 за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.01.2020 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного за даним вироком приєднано 2 місяці позбавлення волі, що є частиною покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке залишилось не відбутим за попереднім вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2018 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, звільнений за відбуттям строку покарання 19.01.2023 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

На прикінці квітня 2023 року в денний час, більш точної дати встановити не представилось за можливе, ОСОБА_5 перебував за місцем мешкання у раніше йому знайомому ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 , де виявив в кімнаті будинку належний ОСОБА_4 механічний наручний годинник (репліка) марки «FRANCK MULLER» та в нього виник умисел на заволодіння вказаним годинником шляхом зловживання довірою.

З метою реалізації свого протиправного умислу, в той же день, наприкінці квітня 2023 року в денний час, більш точної дати та часу встановити не представилось за можливе, ОСОБА_5 знаходячись в будинку ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 , діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи в дружніх відносинах з ОСОБА_4 шляхом зловживання його довірою, попрохав у останнього під приводом тимчасового використання годинник марки «FRANCK MULLER» (репліка), в робочому стані, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-23/12508-ТВ від 14.06.2023 року 450 грн, з метою подальшого заволодіння ним, на що ОСОБА_4 не передбачаючи намірів ОСОБА_5 добровільно передав останньому вказаний годинник.

Заволодівши вищевказаним годинником ОСОБА_5 не маючи наміру повертати його власнику, розпорядився ним на свій розсуд, шляхом продажу третій особі, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Під час підготовчого судового засідання між потерпілим та обвинуваченим була досягнута угода про примирення.

Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушенні за ч.2 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно. Поряд з цим, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.2 ст. 190 КК України та узгодили міру покарання у виді обмеження волі на строк один рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно та просили її затвердити. Потерпілий також зазначив, що наслідки затвердження угод про примирення, визначені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони кримінального провадження, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд дійшов наступного.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 під час судового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, причому ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним і потерпілим була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк один рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Потерпілим цивільний позов не заявлений.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Перевіривши вказану угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий цілком розуміють їх права та обов`язки визначені ст. ст. 473-476, 394, 424 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки її невиконання, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом, при цьому угода про примирення між ними укладена добровільно за ініціативою потерпілого ОСОБА_4 .

Згідно п.1 ч. 3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом достовірно встановлено, що:

1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;

2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду.

За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не пред`являвся.

Арешт накладений на майно відповідно ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року після набрання вироком законної сили скасувати.

Витрати, пов`язані з експертним дослідженням у даному кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 370, 371, 374, 376, 471, 473, 374-376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 15.11.2023 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме механічний наручний годинник марки «FRANCK MULLER», чоловічого типу, без ременця, на задній кришці якого відсутні три гвинти, який знаходиться на відповідальному збереженні у потерпілого ОСОБА_4 , вважати повернутим його володільцю.

Арешт накладений на майно відповідно ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року після набрання вироком законної сили - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення Харківським науково-дослідним експерто-криміналістичним центром судової товарознавчої експертизи від 14.06.2023 за №СЕ-19/121-23/12508-ТВ у сумі 1195 грн. (одна тисяча сто дев`яносто п`ять)

Роз`яснити, що у разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1