Справа № 178/222/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000005 від 05.01.2024 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Великі Трояни, Ульяновського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, має середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби під час мобілізації, в посаді навідник зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»-

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

У С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, і, проходячи її в посаді навідника зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у липні місяці 2022 року у денний час доби, перебуваючи в м. Києві, маючи умисел, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою від 08.05.1993 КМУ № 340 (далі - Положення), направлений на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, з метою його протиправного використання під час керування транспортними засобами або перевірки документів, що посвідчують особу та громадянство України, в липні місяці 2022 року, у не встановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи в м. Києві, більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, замовив та отримав підроблений документ, а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та залишив дане посвідчення при собі з метою подальшого його використання.

05.01.2024 близько 13 години 39 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21081», д.н.з. НОМЕР_3 був зупинений працівниками СРПП ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, с. Бикове, вул. Шкільна, Божедарівської об`єднаної територіальної громади. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » підроблене, пред`явив для перевірки вказане посвідчення водія, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №204 від 01.09.2022, ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначеного на посаду навідника зенітного артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно, раніше не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 4 статті 358 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Ураховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ч. 1 ст. 69-1 КК України за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 рішення про призначення покарання

із застосуванням статті 69-1 КК ( 2341-14 ) у вироку має бути

вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин

максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання,

передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини

статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з

дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності

обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК

( 2341-14 ) (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне

сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення

заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та

відсутності обставин, що обтяжують покарання. При цьому суди мають

перевіряти, чи дійсно особа з`явилася із зізнанням, чи щиро

покаялась або активно сприяла розкриттю злочину, чи добровільно

відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду в повному

обсязі та чи фактично визнає свою вину. Висновки суду з цих питань

мають бути у вироку вмотивовані. Водночас добровільне

відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не

враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати - до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 33 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 561 грн.

Речовий доказ, а саме : посвідчення водія НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , заповнене на імя ОСОБА_3 ; CD-R диск, на якому збережено відео з нагрудних бодікамер поліцейських залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи СЕ-19/104-24/928-ДД від 10.01.2024 у сумі 2650,48 грн (дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень 48 копійок).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1