справа № 488/2630/23
провадження № 1-кп/488/349/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №6 2023 15 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград, Болградського району Одеської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механічної роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", перебуваю у фвктичних шлюбних стосунках з 2010 року, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_7 ,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

В СТ АН ОВ ИВ :

Солдат ОСОБА_4 , 24.11.2022 год., будучи військовослужбовцем військової служби за за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механічної роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, після завершення консультативного обстеження в військово-медичному клінічному центрі Південного регіону не з`явився на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 до тимчасового місця її дислакування на території Корабельного району м.Миколаєва та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин до 20.06.2023 р.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за інкримінованим кримінальним правопорушенням та пояснив, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника. З 2015 року проходить військову службу за мобілізацією, є учасником бойових дій під час АТО, з серпня 2020 року є військовослужбовцем за контрактом.

Щодо обставин скоєного правопорушення зазначив, що направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка в листопаді 2022 р. тимчасово дислакувалася в АДРЕСА_3 . На початку листопада 2022 р. він повідомив свого командира про погане самопочуття, але на шпиталю доставлений не був, тому через волонтерів був направлений на медичне обстеження, яке завершив 23.11.2022 р., однак до військової частини 24.11.2022 р. не повернувся, продовжив самостійні медичні обстеження та лікування, не повідомлявши про себе командування. В травні 2023 року прибувши до пункту постійної дислокації його військової частини дізнався, що остання переведена. В червні 2023 року прибув до військової служби правопорядку, повідомивши про себе як військовослужбовця, який готовий продовжити службу, однак відносно нього вже було порушене дане кримінальне провадження, що наразі перешкоджає йому займати посаду військовослужбовця, хоча він фактично рахується за відповідною військовою частиною та є підзвітним командиру. У скоєному щиро розкаявся, шкодує про те, що не повернувся до військової частини після проходження медичного обстеження, бажає продовжити проходження служби в Збройних Силах України, незважаючи на те, що після проходження військоволікарської комісії визнаний обмежено придатним до військової служби.

За згодою обвинуваченого, за клопотанням прокурора судом, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд вважає, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведеним в повному обсязі і його дії, які виразилися у нез`явленні вчасно на військову службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що останній раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, з 2015 року є військовослужбовцем за мобілізацією, а з 12.08.2020 р. проходить військову службу за контрактом, наразі є військовослужбовцем, має нагороди за військові заслуги, в тому числі і державну нагороду, є учасником бойових дій, перебуває у фактичних шлюбних стосунках з 2010 року, має на утриманні малолітнього сина .

Обставин, які б обтяжували покарання органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Щодо доводів сторони захисту про можливість застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, то суд виходить з такого.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи бойовій обстановці" від 13.12.2022 року, яким внесені зміни до ст. 69 КК України, згідно яких за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як встановлено в ході розгляду справи, вчинення триваючого злочину обвинуваченим ОСОБА_4 було розпочато 24.11.2022 року.

Положеннями ч.4 ст.5 КК України передбачено, що якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотню дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Отже, відповідно, закон, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої сили.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що з часу вчинення ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення, положення ст.69 КК України змінились у бік погіршення становища особи, то останні, з урахуванням положень ст. 5 КК України, мають бути застосовані у їх редакції до 27.01.2023 р.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 з`явився із зізнанням, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному, бажає продовжувати службу, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, а також особу обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст.69 КК України ( в редакції станом до 27.01.2023 року), призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.5 ст.407 КК України для даного виду покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Крім того, суд на підставі ч. 1 ст.58 КК України, враховуючи особу ОСОБА_4 який на даний час є військовослужбовцем за контрактом, а наявні військові нагороди характеризують його як достойного військовослужбовця, приймаючи до уваги, обставини, з якими було зумовлене тривале нез`явлення до військової частини, з чого вважає за можливе замість покарання у вигляді позбавлення волі, призначити йому службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк з відрахуванням із суми грошового забезпечення обвинуваченого в дохід держави у розмірі 10 відсотків з урахуванням наявності у останнього утриманців.

На переконання суду, продовження несення особою військової служби сприятиме обороноздатності держави, а накладені обмеження, є достатніми для попередження вчинення як ОСОБА_4 , так і іншими особами, аналогічних кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України ( в редакції станом до 27.01.2023 року), у вигляді 2 (двох ) років позбавлення волі .

На підставі ст. 58 КК України призначити ОСОБА_4 замість покарання у вигляді позбавлення волі, покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2(два) роки з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 10(десяти) відсотків такого забезпечення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в судовому засіданні оголошено резолютивну частину вироку, повний текст якого негайно вручити учасником судового засідання після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1