06.10.2023
Справа № 331/3561/23
Провадження № 1-кп/331/473/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000440 від 26.04.2023 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоданилівка, Оріхівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, одруженого, який на утриманні має неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.07.2003 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки;

- 27.05.2004 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.3 ст.289, ст.70, ст.71, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років 2 місяці з конфіскацією майна. Перегляд вироку 31.05.2004 та остаточно призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 17.06.2008;

- 03.06.2009 Соломенським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Звільнився 14.12.2012 умовно достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 6 днів;

- 03.03.2016 Бердичівським міським судом Житомирської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу на суму 850 гривень;

- 28.03.2017 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. Звільнився 05.05.2017 року;

- 23.02.2020 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік;

- 06.03.2023 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді обмеженняволі строком в 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком в 1 рік,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

26 квітня 2023 року приблизно о 16 годині ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за скоєння корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись навпроти будинку № 36 по пр. Соборному в м. Запоріжжя, діючи у період воєнного стану, оголошеного на підставі указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, розуміючи, що його дії носятьвідкритий характер, діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов до майданчику, на якому знаходились потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , після чого долонею лівої руки наніс ОСОБА_8 не менше 6 ударів в область обличчя та шляхом ривку вирвав з рук ОСОБА_8 належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Infinix HOT 12 4/64 Gb» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 4 949 гривні 10 копійок, після чого, утримуючи ОСОБА_8 за плечі, дістав з внутрішньої кишені пальто ОСОБА_8 файл з документами та грошовими коштами, з якого відкрито викрав грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 1500 гривень. Після чого утримуючи при собі зазначене майно почав рухатися у бік просп. Соборного в м. Запоріжжя, ігноруючи вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зупинитися та повернути належне їм майно, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєнні злочину не визнав та пояснив, що у той день побачив двох чоловіків у районі проспекту Соборного, один з яких йому здався знайомим, тому він вирішив до них підійти та розібратися у давньому конфлікті. Він підійшов до лавки, став спілкуватися із ОСОБА_8 та пред"являти претензії з приводу викрадення ним речей його знайомої дівчини, між ними виникла словесна суперечка. Потім він рукою примусово посадив ОСОБА_8 на лавку та взяв мобільний телефон, який той тримав у руці. При цьому він був впевнений, що телефон належить саме цьому потерпілому. Далі у ОСОБА_8 випали гроші та документи на землю, які він підібрав та також забрав собі. ОСОБА_8 не заперечував, щоб він забрав речі собі та казав, що буде намагатися повернути і решту боргу. У цей момент інший чоловік, якого він не знав, кудись побіг, а за ним пішов і ОСОБА_8 . Тоді він також пішов у справах із майном потерпілого. Приблизно через 4-5 годин його затримали працівники поліції. Телефон він залишив знайомому, а куди поділися гроші, пояснити не зміг. Вважає, що він був не правий, що примусив потерпілого віддати його майно, але жодних ударів він йому не наносив, наміру пограбувати потерпілого у нього не було, рішення забрати його майно у рахунок боргу виникло спонтанно та потерпілий проти цього не сильно заперечував. Вважав, що його дії повинні отримати іншу кваліфікацію, зокрема як шахрайство.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому злочині підтверджується наступними доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_3 він до вказаної ситуації ніколи не бачив. 26 квітня 2023 року він з товаришем сидів на лавочці біля дитячого майданчику, при цьому по телефону ОСОБА_6 він розмовляв зі своїми родичами, які знаходяться за кордоном. Підійшов ОСОБА_3 та попросив закурити, після чого підійшов вдруге та став звинувачувати його у крадіжці мобільного телефону, далі ОСОБА_3 з його рук вихопив телефон, далі близько 3-5 разів дав ляпаса по обличчю. Після чого ОСОБА_3 почав обшукувати його кишені. Він хапав його за руки, однак ОСОБА_3 встиг вихопити грошові кошти в розмірі 1500 гривень і одразу побіг. Він кричав та вимагав повернути грошові кошти, однак ОСОБА_3 не реагував на його звернення. Зазначає, що його товариш ОСОБА_6 в цей момент ходив додому для того, щоб викликати працівників поліції та не бачив того, що відбувалось, однак він потім все розповів ОСОБА_6 . Вказує на те, що ОСОБА_3 не завдавав йому удари кулаками, а наносив ляпаси по обличчю, тому суттєвих пошкоджень не завдав. Крім того, ОСОБА_6 під час усіх подій пояснював, що це його особистий телефон та вимагав ОСОБА_3 повернути його, але той не реагував та продовжував свої дії. Також зазначає, що на його думку ОСОБА_3 за декілька хвилин до подій бачив, як він з товаришем знімали грошові кошти з банкомату, та вирішив заовлодіти ними у такий спосіб. Наполягав на тому, що із ОСОБА_3 не знайомий, ніяких конфліктів між ними раніше не було, ані гроші, ані телефон він добровліьно ОСОБА_3 не передавав.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 26 квітня 2023 року близько о 16-00 годині він з товаришем зняли гроші з банкомату та вирішили піти до магазину, після чого присіли на лавочці біля будинку та почали дивитись відео на його мобільному телефоні. Далі до них підійшов ОСОБА_3 , якого вони раніше ніколи не бачили, та попросив прикурити. Після чого ОСОБА_3 підійшов до них вдруге та почав звинувачувати їх у крадіжці. Його товариш ОСОБА_8 почав розмову з ОСОБА_3 для того, щоб вичерпати конфліктну ситуацію, однак конфлікт почав зростати. В цей момент ОСОБА_3 забрав мобільний телефон та зазначив, що вказаний телефон буде закладено до ломбарду до того моменту, як ОСОБА_8 не вирішить питання щодо повернення якогось викраденого майна. Він пояснював, що телефон належить не ОСОБА_8 , а йому, тоді ОСОБА_3 наказав йому направлятися додому та принести документи на мобільний телефон. Він послухався та пішов, за цей час встиг викликати працівників поліції. Після того, як він повернувся, побачив як ОСОБА_8 наздоганяє ОСОБА_3 , а речі ОСОБА_8 розкидані на землі. Врешті наздогнати злочинця їм не вдалося. Повідомляє, що на теперішній час телефон не повернуто, тому просив стягнути з обивнуваченого на його користь вартість викраденого майна. Окремо зазначив, що ОСОБА_3 під час бесіди штовхнув ОСОБА_8 та схватив за виворіт, а потім стояв над ним, примусово тримав останнього та обшукував усі кишені, потім знайшов гроші та забрав їх. Як саме телефон опинився в руках ОСОБА_3 він не пам"ятає, однак вказує на те, що ОСОБА_8 не хотів добровільно віддавати телефон. Коли він повернувся, то ОСОБА_8 йому розповів, що ОСОБА_3 вдарив його декілька разів по обличчю. Він неодноразово прохав ОСОБА_3 віддати мобільний телефон, на що останній відповідав: «Почекай», та продовжував спілкуватись з ОСОБА_8 . Додав, що він та його товариш в цей день алкогольні напої не вживали. Також зазначив, що відносно нього ОСОБА_3 погрози та насильство не застосував.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що у той день вона повернулась додому приблизно о 16 годині, її співмешканець ОСОБА_6 пішов у справах, а коли повернувся приблизно через 15 хвилин, був схвильований та наказав їй викликати поліцію, так як викрали його телефон. Вона зателефонувала на 102 та побігла за ОСОБА_6 на вулицю, де побачила знайомого ОСОБА_10 , який їм розказав, що наздогнати злочинця йому не вдалося. Від ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вона дазналась, що незнайомий чоловік заволодів телефоном, а потім побив ОСОБА_10 та забрав у нього грошові кошти. Припускає, що цей чоловік бачив, як ОСОБА_6 та ОСОБА_10 знімали гроші з банкомату, тому вирішив їх пограбувати.

Крім того, провина ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- рапортом помічника чергового відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 № 5602 від 26.04.2023 згідно якого, 26.04.2023 о 16:08 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.04.2023 о 16:07 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ламана, буд.5, біля готелю Соборний, невідомий напав на чоловіка, вихватив телефон та побіг до дитячого садочку та перебуває зараз в дитячому садочку. Чоловіка заявниці звати ОСОБА_6 . (т.1 а.с.72);

- протоколом огляду місця події від 26.04.2023 місцем огляду є ділянка місцевості розташована біля будинку 36 по пр. Соборний в м. Запоріжжя, на якій розташований спортивний майданчик. З місця події нічого не вилучалось (т.1 а.с.73-82);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_6 , який зазначив, що 26.04.2023 року малознайома особа відкрито заволоділа його майном, а саме: мобільним телефоном «Infinix HOT 12 play», чим спричинила йому матеріальну шкоду. Події відбувались за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.83-84);

- копіями документів на мобільний телефон «Infinix HOT 12 4/64 Gb» (т.1 а.с.85);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2023 та фототаблиці до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_3 за його рисами обличчя, шириною носа, щириною підборіддя, шириною очей, овалом обличчя (особа під №1) , як особу, яка заволоділа його майном 26.04.2023 року (т.1 а.с.86-88);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_8 , який зазначив, що 26.04.2023 року ввечері за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, 36 невідома йому особа відкритим шляхом заволоділа його грошовими коштами у сумі 1500 гривень, чим спричинив йому матеріальну шкоду (т.1 а.с.89-90);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2023 та фототаблиці до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 упізнав ОСОБА_3 за віком 30-35 р., рисами обличчя, очима та губами (особа під №2) , як чоловіка, який 26.04.2023 року близько о 16:00 годині знаходячись біля буд.36 по пр. Соборний у м. Запоріжжя, відкрито викрав належні йому грошові кошти та мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 (т.1 а.с.93-95);

- протоколом затримання ОСОБА_3 від 26.04.2023, під час якого було проведено особистий обшук останнього, та у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 250 грн, а саме: купюра номіналом 200 грн., номер ДВ7715421, купюра номіналом 50 грн. номер ФЕ041045. Відеозапис слідчої дії був відтворений у судовому засіданні. (т.1 а.с.96-101);

- протоколом огляду речей від 15.05.2023 року - компакт диску «Videx DVD-R 16X 4,7 Gb _ 120 min», на якому наявні відеозаписи. Під час проведення перегляду відеозапису встановлено, що о 14:55:14 26 квітня 2023 року два чоловіки, зовні схожі на ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заходять у двори через арку біля будинку №38 по проспекту Соборному у місті Запоріжжя та йдуть в бік будинку №36. О 14:55:37 26.04.2023 вслід за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 через арку заходить чоловік зовні схожий на ОСОБА_3 , який йде за потерпілими. О 14:55:36 26 квітня 2023 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 йдуть в бік будинку АДРЕСА_2 . О 14:55:46 чоловік зовні схожий на ОСОБА_3 продовжує йти вслід за потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , іноді ховаючись, щоб останні його не помітили. О 14:58:33 чоловік зовні схожий на ОСОБА_3 біжить з боку будинку АДРЕСА_3 , ховаючись за машинами від прохожої жінки, після чого підіймається по сходам і зникав з поля зору відеокамери. Під час судового засідання вказаний відеозапис був відтворений у повному обсязі. (т.1 а.с.119-124);

- висновком експерта № 425-23 від 25.05.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000440, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону "Infinix X6816D" в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який було придбано вживаним у грудні 2022 року, станом на 26.04.2023 складала 4 949,10 грн.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив суду власну версію, за якою потерпілий ОСОБА_8 добровільно передав йому мобільний телефон та грошові кошти у рахунок раніше завданої ним шкоди. Фізичну силу до потерпілого він не застосовував, а лише притримав того рукою на лавці, намагаючись утримати на місці. Наміру грабувати потерпілого він не мав взагалі та з цією метою нічого не вчиняв.

Суд не погоджується із такою версією сторони захисту та зазначає, що вона спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, поясненнями потерпілих ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , які наполягали, що ОСОБА_3 до подій вони не знали, останній сам спровокував конфлікт біля лавочки, під час якого вихопив із рук ОСОБА_8 мобільний телефон та забрав собі. Потерпілий ОСОБА_8 вказував суду, що обвинувачений завдав йому декілька шльопків по обличчю, а потім самостійно обшукав його, дістав з них грошові кошти, які також собі присвоїв.

Пояснення потерпілих, які особисто бачили обвинуваченого на місці події, а потім впізнали його під час проведення впізнання за фотознімками (а.с. 86-90), підтвердила у судовому засіданні і свідок ОСОБА_9 та повідомила суду ті самі обставини щодо заволодіння мобільним телефоном та грошовими коштами. При цьому жодних суперечностей у вказаних поясненнях судом не встановлено.

У сукупності із доказими, викладеними вище, суд оцінює і відеозапис з камер спостереження, на якому зафіксовано рух потерпілих у бік двору будинку та супроводження їх чоловіком, який схожий на ОСОБА_3 за зростом та статурою, та подальший рух вказаного чоловіка у протилежну сторону за автомобілями із явним наміром залишитися непоміченим для можливих випадкових свідків, що також, на думку суду, свідчить про причетність ОСОБА_3 до скоєння злочину, який він щойно вчинив.

Не є переконливими повідомлені обвинуваченим суду причини конфлікту із потерпілими (вчинення неправомірних дій щодо знайомої ОСОБА_3 ), оскільки вони не підтверджені жодними доказами, якими могли б бути пояснення цієї знайомої у судовому засіданні або наявність звернення від її імені до правоохоронних органів. Крім того, потерпілі у судовому засіданні стверджували, що не знають ОСОБА_3 та жодних справ із ним не мали.

За цих обставин, беручи до уваги, що до моменту затримання ОСОБА_3 встиг розпорядитися майном потерпілих, оскільки воно не було при ньому виявлено, що підтверджується протоколом його особистого обшуку (а.с. 96-101), враховуючи досліджені та проаналізовані у судовому засіданні докази сторони обвинувачення та факт ненадання жодних доказів обвинуваченим на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Окремо суд зазначає, що у діях ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК Укараїни - шахрайство, оскільки заволодіння майном відбулось відкрито для потерпілих, які заперечували проти його передання обвинуваченому, до того ж щодо потерпілого ОСОБА_8 було застосовано насильство, що у своїй сукупності складає ознаки саме кваліфікованого грабіжу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.186 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, пов`язаних із посяганням на чужу власність, новий злочин скоїв у період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, однак 28.04.2022 був оглянутий лікарем-наркологом у кабінеті медичних оглядів на стан сп`яніння. Висновок: встановлено факт вживання алкоголю та опіоїдів.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Так обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, зокрема, і щодо покарання із випробуванням, офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має, вчинив тяжкий злочин у період іспитового строку. Вказане свідчить, що призначення ОСОБА_3 покарання за минулі правопорушення не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що, на думку суду, свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає.

Одже встановлені судом обставини переконують суд у тому, що призначення ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства не може бути достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 186 КК України з огляду на кількість вчинених ним правопорушень, за які він засуджується, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання та із застосуванням ст.71 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023 року, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

У кримінальному провадженні потерпілими особами були заявлені цивільні позови: ОСОБА_6 у розмірі 4 949 грн. 10 коп., ОСОБА_8 у розмірі 1500 грн. 00 коп.

Вирішуючи цивільні позови про стягнення з ОСОБА_3 спричиненої шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суд вважає, що стягненню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна майну потерпілих, тому суд погоджується, що ці суми обґрунтовані та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у повному обсязі. Однак, враховуючи, що частина грошових коштів була виявлена та вилучена та, відповіднго, підлагє поверненню потерпілому ОСОБА_8 , суд вважає, що на вказану суму розмір відшкодування необхідно зменшити.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати, пов`язані із проведеними експертними роботами, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2023, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді семи років та одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту затримання у порядку ст. 208 КПК України, а саме: з 26 квітня 2023 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 4 949 грн 10 коп (чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять грн 10 коп)

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 1 350 грн 00 коп (одна тисяча триста п"ятдесят гривень)

Речові докази:

- купюру номіналом 200 гривень номер ДВ 7715421, купюру номіналом 50 гривень номером ФЕ 1041045 повернути за належністю ОСОБА_8

- компакт диск «Videx DVD-R 16X 4,7 Gb _ 120 min» - зберігати в матеріалах провадження.

Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за експертні дослідження у розмірі 955, 92 грн.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1