Справа № 136/510/23
провадження №1-кп/136/31/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м.Липовець, обвинувальний акту кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 21.02.2023, про обвинувачення

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Липовецького районного суд Вінницької області від 15.06.2021, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту, не працює, з повною середньою освітою, одруженого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2018, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 395, 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, в кінці січня 2023, але не пізніше 09 год.00. хв. 01.02.2023 , маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_2 , прийшов до зазначеного домоволодіння. Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_6 за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення за рахунок обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_3 , переконавшись, що власника домоволодіння - ОСОБА_6 немає вдома, за його діями ніхто не спостерігає і його незаконні дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, знаючи місце схову електропили марки «Limex Pro Line ELp 2816p» таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, через дверний отвір проник у веранду житлового будинку, де з корисних мотивів, розуміючи що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого продовжено з 26.03.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 на 30 діб на підставі Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, з 25.05.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України №341/2022 від 22.05.2022, з 23.08.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, з 21.11.2022 на 90 діб на підставі Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, з поверхні дерев`яної тумби у веранді викрав електропилу торгової марки «Limex Pro Line» моделі «ELp 2816p» у корпусі сіро - оранжевого кольору, вартість якої згідно становить 2098,6 грн. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 місце події залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 2098,6 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що знайомий з потерпілим ОСОБА_7 давно і неодноразово вживав з ним спиртні напої та виконував роботи по порзці дров та обрізанню дерев. В кінці січня 2023 року під час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_7 , маючи потребу в коштах він попросив в нього електропилку, яка зі слів ОСОБА_8 була несправна і її ремонт коштував дорожче чим сама пилка. Вказану пилку, він думав продати про що запитав дозволу в ОСОБА_8 . Останній погодився і дав йому пилку. Через декілька днів, розуміючи, що ОСОБА_9 був п"яний, коли віддавав йому пилку він спілкувався з ним з цього приводу та переконався, що той пам"ятає про це. В подальшому , коли його 28.02.2023 його допитували працівники поліції по заяві ОСОБА_8 , він нічого не приховуючи розповів їм про те, куди дів і електро і бензопилку, а тому на його думку потерпілий його в даному випадку оговарює під тиском працівників поліції.

Вказане твердження обвинуваченого, щодо добровільності передачі йому потерпілим електропилки, жодним достовірним доказом не спростоване, що позбавляє суд можливості вважати вказану обставину доведеною поза розумним сумнівом.

Суд не приймає в якості правдивих показання потерпілого ОСОБА_6 з цього приводу, оскільки останній підтвердив 26.10.2023, що через 2-3 дні, як пилки не стало ОСОБА_10 повідомляв йому, що пилку взяв він. Подаючи заяву про вчинення кримінального правопорушення 31.03.2023 (протокол прийняття заяви а.с.п 81-82) потерпілий ОСОБА_6 взагалі вказав, що крадіжку електропилки здійснила невідома особа в період з 05.02.2023 по 31.01.2023, що суперечить його показанням, які він давав в суді і фактичним обставинам справи, оскільки свідок ОСОБА_11 , яка являється працівником ломбарду , будучи допитана в суді повідомила, що електропила торгової марки «Limex Pro Line» моделі «ELp 2816p» у корпусі сіро - оранжевого кольору ще 01.02.2023 року о 09 год. 00 хв. була здана в ломбард.

Неправдивість показань потерпілого доводяться і тим, що будучи обізнаним про факт заволодіння електропилкою, з його слів, без його згоди ОСОБА_10 , він продовжував з ним спілкуватись та довіряв йому бензопилку, якою той в подальшому заволодів шахрайським шляхом, що суперечить звичайній логіці поведінки людини. Про вчинення крадіжки потерпілий ОСОБА_6 повідомив після подачі заяви про вчинення відносно нього шахрайських дій ОСОБА_10 , що може свідчити про мотив образи з його сторони на ОСОБА_10 , який не дивлячись на доброзичливе ставлення зі сторони потерпілого вчинив відносно нього кримінальне правопорушення.

Вказані суперечності в показаннях потерпілого з іншими доказами позбавляють суд можливості приймати їх в якості достовірного і беззаперечного доказу, що електропилкою ОСОБА_10 заволодів без його згоди та дозволу.

Інших достовірних доказів цієї обставини стороною обвинувачення не надано, а тому суд приходить до висновку, що вибуття електропилки з власності потерпілого ОСОБА_6 поза його волею та без його відома є недоведеною, що виключає наявність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, в зв"язку з чим він за даним обвинуваченням, згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України має бути виправданий.

ОСОБА_3 маючи не зняту та непогашену судимість за злочин проти власності, відповідальність за який передбачена ст. 185 КК України, вранці 13.02.2023, маючи умисел на шахрайське заволодіння майном ОСОБА_6 , який проживає АДРЕСА_2 , прийшов до домогосподарства останнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, користуючись виниклими довірливими відносинами, які склались між ним та ОСОБА_6 внаслідок товаришування та неодноразового спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що у володінні потерпілого є бензопила ТМ «Scion НВ-5200», попросив надати її в тимчасове користування для здійснення господарських робіт до вечірньої пори 13.02.2023, на що ОСОБА_6 будучи введеним в оману ОСОБА_3 нічого не знаючи про справжні його наміри та помилково впевненим порядності та доброчесності останнього, добровільно передав зазначену річ, вартість якої становить 2331,27 грн. При цьому ОСОБА_3 достовірно знаючи, що вказану бензопилу він повертати не буде, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на власне збагачення, після отримання від потерпілого бензопили, цього ж дня перебуваючи у центрі м. Липовець Вінницької області продав її своєму знайомому, тим самим розпорядився майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2331,27 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушення визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті, підтвердивши відповідність їх змісту фактичним обставинам, погодившись з правовою кваліфікацією вчинених ним діянь, вказав на добровільність своєї позиції щодо повного визнання вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та розкаявся у вчиненому.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься за ч. 2 ст. 190 КК України до не тяжких злочинів, раніше судимий за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2018, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 395, 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, не працює, за місцем проживання характеризується негативно; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на один рік.

Остаточне покарання ОСОБА_3 , згідно ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання призначеного йому вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2023 у виді чотирьох місяців арешту, слід призначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк один рік.

Враховуючи відсутність відомостей про повне чи часткове відбуття ОСОБА_10 покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2023 - підстави для його зарахування на підставі ч. 4 ст. 70 КК України відсутні.

На переконання суду, визначене покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст. 100, 124 КПК України. Стяненню підлягаються судові витрати пов"язані з доведеним обвинуваченням, а інші слід віднести рахунок держави.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення, а саме ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 06.03.2023 було накладено арешт на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст. 174 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 13.03.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.05.2023, а ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 27.04.2023 та 16.08.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 13.10.2023.

Керуючись ч. 2 ст.190, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 368, 373, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання призначеного вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 10.07.2023 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк один рік.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня проголошення даного вироку.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув"язнення з 13.03.2023 по 27.10.2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 - залишити без змін.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 06.03.2023, на електропилу марки «Limex Pro Line ELp 2816р» у корпусі оранжево - сірого кольору, у зборі із шиною та цепом, власником якої являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , яка знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Г.Майдану,75, м. Липовець, Вінницької області та повернути її власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів 955 (дев"ятсот п"ятдесят п"ять) грн 92 коп.

Витрати на залучення експертів в сумі 716 (сімсот шіснадцять) грн 94 коп. віднести за рахунок держави.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення, а учаснику провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_12