н/п 1-кс/953/9382/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження №0000222 від 10.04.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженю м.Луганськ, громадянину України, не одруженому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимому, який проходить військову службу у 4 роті 4 батальйону 204 стрілецького полку мобілізаційного резерву ЛНР 2 армійського корпусу 8 загальновійськової армії Південного воєнного округу зс рф на посаді командира роти,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000222 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27, ч.ч. 1, 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою в групі спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановленими військовослужбовцями зс рф, порушуючи закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, яке полягало у відданні наказу та співвиконанні, а саме у незаконному проникненні до житла, проведені обшуку та жорстокому поводженні з цивільними особами, а саме ОСОБА_9 , його неповнолітнім сином ОСОБА_9 , 2008 р.н., ОСОБА_10 , та які поєднані з умисним вбивством ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також діючи у групі, без попередньої змови між собою, з невстановленими військовослужбовцями зс рф, порушуючи закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, яке полягало у відданні наказу, а саме у незаконному проникненні до житла, проведені обшуку та жорстокому поводженні з цивільними особами, а саме з ОСОБА_14 вчинив особливо тяжкі злочини за наступних обставин.

Так, з 07.03.2022 територія с. Капитолівка Ізюмського району Харківської області перебувала під тимчасовою окупацією збройних формувань рф до складу яких, крім інших, з середини березня 2022 року входила 4 рота 4 батальйону 204 стрілецького полку мобілізаційного резерву ЛНР 2 армійського корпусу 8 загальновійськової армії Південного воєнного округу зс рф, військові якої здійснювали чергування на утворених ними блок-постах, перевірку документів у цивільного населення та дотримання встановлених ними правил перебування місцевих мешканців, у тому числі час встановленої ними комендантської години.

Керівництво військовослужбовцями 4 роти 4 батальйону 204 стрілецького полку мобілізаційного резерву ЛНР 2 армійського корпусу 8 загальновійськової армії Південного воєнного округу зс рф, які дислокувались на території с. Капитолівка Ізюмського району Харківської області, здійснював військовослужбовець зс рф ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивним « ОСОБА_15 ».

Приблизно 17.03.2022 (точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 разом з іншими військовослужбовцями 4 роти 4 батальйону 204 стрілецького полку мобілізаційного резерву ЛНР 2 армійського корпусу 8 загальновійськової армії Південного воєнного округу зс рф, розмістились у будинках АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , за відсутності дозволу власників, які вимушені були виїхати з села через воєнні дії, тобто фактично незаконно захопили та встановили контроль над вищевказаними домоволодіннями, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно в особистих цілях.

Під час перебування за вказаними адресами, ОСОБА_7 дізнався, що за адресою: АДРЕСА_5 , проживає український дитячий письменник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мав проукраїнську позицію, не сприймав окупацію українських територій та виказував своє негативне ставлення до окупаційних підрозділів, які знаходилися на території села Капитолівка Ізюмського району Харківської області, та міг співпрацювати з військовослужбовцями ЗСУ та передавати останнім дані про місця дислокації окупаційних військ. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання цивільної особи ОСОБА_9 , який не входив до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті, і не брав участь у воєнних діях, з подальшим проведенням незаконного обшуку в його помешканні, затриманням останнього та його близьких родичів, незаконним позбавленням волі з метою застосування тортур та мордування для схиляння ОСОБА_9 до зміни проукраїнської позиції та переходу на бік окупаційної влади. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 підібрав з числа своїх підлеглих співвиконавців для скоєння вказаного злочину, які за своїми моральними якостями схильні до протиправної діяльності та здатні на застосування фізичної сили відносно цивільного населення з мотивів національної нетерпимості, а саме: заступника командира 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження); командира одного із взводів 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметника 4 роти, військовослужбовця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з позивним « ОСОБА_20 », яким віддав наказ про вчинення протиправних дій та які надали згоду на співучасть у скоєнні вказаного злочину.

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_7 розподілив між вказаними особами ролі, які полягали у забезпеченні охорони місця злочину, здійснення погроз або застосування вогнепальної зброї, а також подолання можливого спротиву, який може вчинити ОСОБА_9 , його родичі або інші цивільні особи. Далі, ОСОБА_7 віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф, а саме: незаконне проникнення до домоволодіння, де проживав ОСОБА_9 , проведення там обшуку, позбавлення волі ОСОБА_9 шляхом його затримання, доставляння останнього за місцем їх розташування в домоволодіння АДРЕСА_4 , де із застосуванням погроз, тортур та мордування у вигляді нанесення тілесних ушкоджень, у тому числі із застосуванням вогнепальної зброї, а також таких, що принижують честь та гідність, змусити ОСОБА_9 змінити проукраїнську позицію та перейти на бік окупаційних військ.

У подальшому, а саме 22.03.2022 приблизно о 13.30, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно з раніше розробленим планом, після того, як співучасники злочину одягнули військову форму, засоби захисту (бронежилети, каски), взяли вогнепальну зброю, а саме самозарядні пістолети системи Макарова калібру 9 мм та автомати невстановленого зразку та калібру, сів разом з ними до автомобілю «Ford Transit» білого кольору, без бокових засувних дверей салону, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) та приїхали за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_5 .

Перебуваючи за вказаною адресою, реалізуючи злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння (дій), передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів національної нетерпимості, грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, ОСОБА_7 , діючи у групі з військовослужбовцем ОСОБА_8 , невстановленим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_16 (позивний « ОСОБА_17 ») та невстановленим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_18 (позивний « ОСОБА_19 »), будучи озброєними вогнепальну зброю, а саме самозарядними пістолетами системи Макарова калібру 9 мм та автоматами невстановленого зразку та калібру, демонструючи свою перевагу перед цивільними особами незаконно проникли на територію домоволодіння, в якому знаходились ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є дитиною з інвалідністю, його батько ОСОБА_9 , та дідусь ОСОБА_10 , та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, принижуючи честь та гідність присутніх цивільних осіб, провели обшук, після чого із застосуванням фізичної сили, за відсутності будь-яких правових підстав та без складання будь-яких процесуальних документів, затримали ОСОБА_9 і його неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2008 р.н., та доставили останніх за адресою: АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на порушення законів та звичаїв війни, з мотивів національної нетерпимості, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 (позивний « ОСОБА_17 ») та невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 (позивний « ОСОБА_19 »), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом позбавлення волі, незаконно утримуючи ОСОБА_9 і його неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2008 р.н., із погрозами застосуванням вогнепальної зброї, що полягало у намірі здійснити постріли по нижнім кінцівкам намагалися схилити ОСОБА_9 до співпраці з окупаційною владою. Після відмови ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи у групі із співвиконавцями, провели допит ОСОБА_9 , під час якого нанесли останньому тілесні ушкодження у вигляді двох ударів в область статевих органів та принижуючи честь та гідність змусили ОСОБА_9 зняти одяг з метою виявлення татуювань з українською символікою.

Отримавши повторну відмову ОСОБА_9 на співпрацю з окупаційною владою, ОСОБА_7 , діючи у групі із співвиконавцями злочину, припинили свої протиправні дії та відвезли ОСОБА_9 і його неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2008 р.н., за місцем мешкання.

Крім того, 22.03.2022 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою групою осіб у складі заступника командира 4 роти, невстановленим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження); командира одного з взводів 4 роти, невстановленим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметника 4 роти, військовослужбовцем ОСОБА_8 , після незаконного проникнення до домоволодіння ОСОБА_9 , проведення обшуку, позбавлення волі ОСОБА_9 і його неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2008 р.н., допиту та застосування фізичного насильства до ОСОБА_9 , не отримавши очікуваного результату, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на проникнення у домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_5 , з метою відшукання документів, речей та предметів, які мають ознаки проукраїнського характеру та даних щодо співпраці ОСОБА_9 з військовослужбовцями ЗСУ та передачі останнім інформації про місця дислокації окупаційних військ.

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне проникнення до домоволодіння та проведення обшуку, ОСОБА_7 віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф та діючи за попередньою змовою у групі із співучасниками, з мотивів національної нетерпимості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння (дій), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, маючи при собі вогнепальну зброю, а саме самозарядні пістолети системи Макарова калібру 9 мм та автомати невстановленого зразку та калібру, демонструючи перевагу перед цивільними особами, примусово посадили до автомобіля «Ford Transit» білого кольору, без бокових засувних дверей салону, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) ОСОБА_9 і його неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2008 р.н. та відвезли їх за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_5 .

Далі, ОСОБА_7 у групі із співучасниками, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, незаконно проникли до вищевказаного домоволодіння та погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, з мотивів національної нетерпимості, принижуючи честь та гідність присутніх мешканців будинку, провели обшук, в ході якого заволоділи документами які посвідчують особу ОСОБА_9 та його неповнолітнього сина, а також особистими речами.

Крім того, у ОСОБА_7 , який не отримав згоду ОСОБА_9 на співпрацю з окупаційною владою та відмовився змінити свою проукраїнську позицію, міг продовжувати співпрацювати з військовослужбовцями ЗСУ та передавати останнім дані про місця дислокації окупаційних військ, виник злочинний умисел, направлений на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання та вбивства ОСОБА_9 , як цивільної особи, яка не входила до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті, і не брала участі у воєнних діях. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 підібрав з числа своїх підлеглих співвиконавців для скоєння вказаного злочину, які за своїми моральними якостями схильні до протиправної діяльності та здатні на застосування фізичної сили відносно цивільного населення з мотивів національної нетерпимості, а саме: заступника командира 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження); командира одного з взводів 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметника 4 роти військовослужбовця ОСОБА_8 , яким віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф та які надали згоду на співучасть у скоєнні вказаного злочину, розподілив кожному роль виконавця, яка полягала у забезпеченні охорони місця злочину та під погрозою застосування зброї або за допомогою зброї подолати можливий спротив, який може вчинити ОСОБА_9 або інші цивільні особи при скоєнні злочину. Далі, ОСОБА_7 віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф, а саме: незаконне проникнення до домоволодіння, де проживав ОСОБА_9 , незаконне затримання ОСОБА_9 , доставляння його до буд. АДРЕСА_4 , де, із застосуванням вогнепальної зброї, скоїти його вбивство, з яким всі вищевказані погодилися.

У подальшому, а саме 24.03.2022 приблизно о 11.30, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно з попередньо розробленим планом, після того, як вищевказані співучасники злочину одягнули військову форму, засоби захисту (бронежилети, каски), взяли вогнепальну зброю, а саме самозарядні пістолети системи Макарова калібру 9 мм та автомати невстановленого зразку та калібру, сів з ними до автомобілю «Ford Transit» білого кольору, без бокових засувних дверей салону, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) та приїхали за адресою: АДРЕСА_5 , де, діючи за раніше розробленим планом, з мотивів національної нетерпимості, реалізуючи злочинний умисел, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння (дій), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, незаконного їх ув`язнення, ОСОБА_7 , військовослужбовець ОСОБА_8 та заступник командира 4 роти, невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) залишилися біля двору вказаного домоволодіння, а командир одного із взводів 4 роти, невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), будучи озброєним вогнепальну зброю, а саме самозарядним пістолетом системи Макарова калібру 9 мм та автоматом невстановленого зразку та калібру, демонструючи перевагу озброєного військового окупаційних військ перед цивільними особами, незаконно проник на територію домоволодіння, зайшов до житлового будинку, де на той час перебували ОСОБА_9 , його син ОСОБА_9 , 2008 р.н., та батько ОСОБА_10 , та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, за відсутності будь-яких правових підстав, без складання будь-яких процесуальних документів, незаконно затримав потерпілого ОСОБА_9 , забравши його рюкзак з українськими шевронами та нашивками військових частин ЗСУ, примусово вивів останнього за ворота вказаного домоволодіння, де при вході стояв ОСОБА_7 , а біля автомобілю стояли заступник командира 4 роти, невстановлений військовослужбовець зс рф на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметник 4 роти військовослужбовець ОСОБА_8 , які здійснювали охорону місця злочину та свого співвиконавця - командира одного з взводів 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) від можливих проявів спротиву з боку ОСОБА_9 або інших осіб при скоєнні цього злочину. Посадивши ОСОБА_9 до автомобіля «Ford Transit» білого кольору, без бокових засувних дверей салону, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені), ОСОБА_7 , військовослужбовець ОСОБА_8 , заступник командира 4 роти, невстановлений військовослужбовець зс рф на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та командир одного з взводів 4 роти, невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) також сіли до автомобіля і поїхали до буд. АДРЕСА_4 , де у подальшому бачили рюкзак ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно з попередньо розробленим планом, перебуваючи за вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті цивільної особи та свідомо допускаючи настання вказаних тяжких наслідків, віддав наказ військовослужбовцю ОСОБА_8 , вчинити умисне вбивство ОСОБА_9 .

На виконання наказу ОСОБА_7 , військовослужбовець ОСОБА_8 , який мав при собі самозарядний пістолет системи Макарова калібр 9 мм, здійснив 3 постріли у бік потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується висновком судової медико-криміналістичної експертизи від 11.04.2023 за № 17-13/73-МКС/23, відповідно до якого встановлено, що на одязі (куртці та светрах) ОСОБА_9 наявні ушкодження, які утворилися внаслідок трьох пострілів з однієї вогнепальної зброї з самозарядного пістолета системи Макарова калібру 9 мм та висновком судової балістичної експертизи від 05.10.2023 за № 21705/23514, відповідно до якого, 2 кулі (вилучені з тіла ОСОБА_9 ) пістолетних патронів 9*18 ПМ відстріляні з одного екземпляра зброї, а саме самозарядного пістолета системи Макарова калібр 9 мм, спричинивши тим самим останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 09.12.2022 за № 10-12/2611-С/22 наступні тілесні ушкодження: одне сліпе вогнепальне поранення тулуба чи/або верхніх кінцівок, локалізацію та рановий канал якого дослідити не є можливим через виражені гнилісні зміни. За ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; одне сліпе вогнепальне поранення лівого передпліччя з уламковим переломом ліктьової кістки з значним дефектом речовини кістки, у зв`язку з чим достовірно встановити механізм утворення перелому не є можливим. За ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; багатоуламкові переломи основних фаланг 1 та 2 пальців лівої кисті, уламки погано зіставляються, встановлений дефект кісток, через що достовірно встановити механізм перелому не є можливим. Тілесні ушкодження мають ознаки середнього ступеня тяжкості.

Внаслідок отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_9 помер на місці, а його тіло з документами які посвідчують особу, у подальшому виявлено з правої сторони вздовж узбіччя дороги, в кюветі, захащеному кущами та деревами місці, яке розташоване на відстані приблизно 300 метрів від АЗС «304» ТАТ «Neft», розташованій на автошляху з м. Ізюм Ізюмського району Харківської області у напрямку с. Капитолівка Ізюмського району Харківської області.

Крім того, 23.03.2022, у денний час доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , будучи керівником військовослужбовців 4 роти 4 батальйону 204 стрілецького полку мобілізаційного резерву ЛНР, 2 армійського корпусу 8 загальновійськової армії Південного воєнного округу зс рф, які дислокувались на території с. Капитолівка Ізюмського району Харківської області, разом із заступником командира 4 роти, невстановленим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження); командиром одного з взводів 4 роти, невстановленим військовослужбовцем на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметником 4 роти військовослужбовцем ОСОБА_8 , рухаючись на автомобілі «Ford Transit» білого кольору, без бокових засувних дверей салону, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) по лісовому масиві, розташованому поряд з селом Капитолівка Ізюмського району Харківської області, виявили місцевих мешканців ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які збирали у лісі шишки для розпалювання самовару та приготування чаю, цивільних осіб, які не брали безпосередню участь у воєнних діях.

У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання та вбивства вказаних цивільних осіб, які не входили до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті, і не брали участі у воєнних діях та могли співпрацювати з військовослужбовцями ЗСУ та передавати останнім дані про місця дислокації окупаційних військ.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф, а саме: заступнику командира 4 роти, невстановленому військовослужбовцю на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження); командиру одного із взводів 4 роти, невстановленому військовослужбовцю на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметнику 4 роти, військовослужбовцю ОСОБА_8 , затримати вказаних цивільних осіб під надуманим приводом перевірки мети їх перебування у лісовому масиві, таким чином вступивши у злочинну змову із вказаними особами.

Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб, будучи озброєними вогнепальною зброєю, а саме самозарядними пістолетами системи Макарова калібру 9 мм та автоматами невстановленого зразку та калібру, демонструючи перевагу озброєних військових окупаційних військ перед цивільними особами, грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, за відсутності будь-яких правових підстав, без складання будь-яких процесуальних документів щодо підстав затримання та ув`язнення, незаконно затримали ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , після чого доставили їх до льоху (погребу), розташованому на задньому подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно позбавили волі та утримували їх у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, без світла, з обмеженням справляння природніх потреб та без надання медичної допомоги, тим самим принизили їх гідність та завдали фізичних, моральних страждань.

Крім того, упродовж 7 днів до потерпілого ОСОБА_13 застосовувалось психологічне та фізичне насилля, що виражалось у багаторазових допитах, в ході яких застосовувалося фізичне насильства, яке полягало у нанесені йому численних тілесних ушкоджень палками по усьому тілу, а також супроводжувалось погрозами розстрілу.

До потерпілого ОСОБА_12 упродовж 7 днів військовослужбовці зс рф завдавали глибоких моральних страждань тим, що людину похилого віку тримали у виснажливих для людського організму та антисанітарних умовах разом з іншими незаконно затриманими.

Продовжуючи свої протиправні дії, після 31.03.2022, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання та вбивства цивільних осіб, які не входили до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті і не брали участі у воєнних діях, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб у складі вищевказаних військовослужбовців рф, на автомобілі примусово перевезли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до лісового масиву на відстані приблизно 600 метрів від буд. АДРЕСА_6 .

Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб у складі вищевказаних військовослужбовців зс рф, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті цивільної особи та свідомо допускаючи настання вказаних тяжких наслідків, стали наносити чисельні удари руками та ногами в життєво важливі органи, а саме в область грудної клітини ОСОБА_13 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 27.09.2023 № 12-17/173Брт/23 у ОСОБА_13 мають місце переломи 7-10 правих ребр між середньо ключичній та передньо пахвовій лінії та 5-10 лівих ребр між середньо ключичній та передньо пахвовій лінії. За ступенем тяжкості вказані ушкодження мають ознаки тілесного ушкодження середньої ступені тяжкості. Причиною смерті ОСОБА_13 стала тупа травма грудної клітини з переломом ребр.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою у складі вищевказаних військовослужбовців зс рф, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті цивільної особи та свідомо допускаючи настання вказаних тяжких наслідків, віддав наказ військовослужбовцю ОСОБА_8 , вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 .

На виконання вказівки ОСОБА_7 , військовослужбовець ОСОБА_8 , який мав при собі самозарядний пістолет системи Макарова калібр 9 мм, здійснив два постріли з вогнепальної зброї, а саме з самозарядного пістолета системи Макарова, калібру 9 мм в область голови потерпілого ОСОБА_12 , що підтверджується висновком судової балістичної експертизи від 05.10.2023 № 21705/23514, відповідно до якого, 2 гільзи (вилучені у лісі за місцем виявлення тіла ОСОБА_12 ) є елементами спорядження бойових припасів, пістолетних патронів калібру 9*18 ПМ, які відстріляні з самозарядного пістолету системи Макарова калібру 9 мм та 1 куля (вилучена у лісі за місцем виявлення тіла ОСОБА_12 ) пістолетного патрону 9*18 ПМ була відстріляна з самозарядного пістолету системи Макарова калібру 9мм, спричинивши тим самим останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 31.01.2023 № 10-12/2934-С/22 наступні тілесні ушкодження: два кульові поранення, з наявністю вхідних отворів у потиличній ділянці та вихідних отворів у лівій скронево-тім`яній ділянці, лівої лобної кістки та лівої очниці. Ці ушкодження утворились від дії вогнепальної зброї спорядженої одиночним вогнепальним снарядом (кулею), діаметром приблизно 0,9 см.

Внаслідок отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_12 помер на місці, а його тіло, разом з тілами ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , виявлено місцевими мешканцями у лісовому масиві, в ямі, яка розташована на відстані приблизно 600 метрів від буд. АДРЕСА_6 .

Крім того, 24.03.2022 приблизно о 14.00 невстановлений військовослужбовець з позивним « ОСОБА_21 », який проходив службу у 4 роті 4 батальйону 204 стрілецькому полку мобілізаційного резерву ЛНР 2 армійського корпусу 8 загальновійськової армії Південного воєнного округу зс рф (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) разом ще з двома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями вказаного підрозділу (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) та командир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приїхали на невстановленому автомобілі білого кольору (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені), де незаконно проникли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , у якому мешкає ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з метою проведення обшуку.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи у групі із вказаними невстановленим військовослужбовцями (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), з мотивів національної нетерпимості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння (дій), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, маючи при собі вогнепальну зброю, а саме самозарядний пістолет системи Макарова калібру 9 мм, пістолет та автомати невстановленого зразку та калібру, погрожуючи її застосуванням та зробивши два вистріли у бік підвалу з автомату, демонструючи перевагу перед цивільними особами, принижуючи честь та гідність присутніх мешканців будинку, провели обшук за вищевказаною адресою.

У ході проведення обшуку у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання та позбавлення волі ОСОБА_14 , як цивільної особи, який не входив до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті, і не брав участі у воєнних діях, та віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф.

Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне затримання та позбавлення волі ОСОБА_14 , грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, незаконного їх ув`язнення, віддав наказ невстановленому військовослужбовцю з позивним « ОСОБА_21 » (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) затримати ОСОБА_14 .

Після чого ОСОБА_7 , діючи у групі з невстановленим військовослужбовцем з позивним « ОСОБА_21 » та одним невстановленим військовослужбовцям свого підрозділу (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), де на подвір`ї вищевказаного домоволодіння невстановлений військовослужбовець з позивним « ОСОБА_21 » дістав зі своєї кишені грошову купюру номіналом 1 гривня, брудну, зім`яв та використовуючи її як «кляп» вставив до рота ОСОБА_14 з метою уникнення закликів потерпілого про допомогу та погрожуючи розстрілом, у разі якщо «кляп» випаде, посадили до легкового автомобілю «Opel» білого кольору, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) ОСОБА_14 та доставили останнього за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 віддав наказ посадити останнього до льоху (погреб), який розташований на задньому подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , який був заздалегідь пристосований для незаконного позбавлення волі, застосування фізичного насилля до затриманих та катування цивільного населення с. Капитолівки Ізюмського району Харківської області з метою отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових зс рф.

Виконуючи злочинний наказ вказані військовослужбовці посадили ОСОБА_14 до льоху (погребу), таким чином незаконно позбавили його волі та утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, без світла, з обмеженням справляння природніх потреб та без надання медичної допомоги упродовж 7 днів, разом з незаконно ув`язненими ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

У подальшому, 31.03.2022 (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_14 було звільнено з місця незаконного позбавлення волі військовослужбовцями зс рф.

Крім того, у ОСОБА_7 , під час перебування в с. Капитолівка, Ізюмського району, Харківської області, виник злочинний умисел, направлений на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання та вбивства цивільних осіб, які не входили до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті і не брали участі у воєнних діях, які на теперішній час проживають на території с. Капитолівка, Ізюмського району, Харківської області і раніше проходили військову службу в зоні проведення АТО (ООС) на території Луганської та Донецької областей.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 24.03.2022 (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) підібрав виконавців з числа своїх підлеглих для скоєння вказаного злочину, а саме: заступника командира 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_16 , позивний « ОСОБА_17 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження); командира одного із взводів 4 роти, невстановленого військовослужбовця на ім`я ОСОБА_18 , позивний « ОСОБА_19 » (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та кулеметника 4 роти, військовослужбовця ОСОБА_8 , яким віддав наказ про вчинення протиправних дій вказаним військовослужбовцям рф та які надали згоду на співучасть у скоєнні вказаного злочину, розподіливши кожному роль виконавця, яка полягала у забезпеченні охорони місця злочину, із загрозою та застосуванням вогнепальної зброї подолати можливий спротив, який можуть вчиняти встановлені цивільні особи при затриманні, доставляння до заздалегідь обраного місця, а саме до льоху (погребу), який розташований на задньому подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 , як на місце, яке облаштоване для незаконного позбавлення волі, застосування фізичного насилля до затриманих та катування цивільного населення с. Капитолівки Ізюмського району Харківської області з метою отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових зс рф, визнання окупаційної влади та подальше вчинення умисного вбивства цивільних осіб.

Далі, ОСОБА_7 24.03.2022 (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з мотивів національної нетерпимості, за попередньою змовою групою осіб, згідно з попередньо розробленим планом, після того, як вищевказані співучасники злочину одягнули військову форму, засоби захисту (бронежилети, каски), взяли вогнепальну зброю, а саме самозарядні пістолети системи Макарова калібру 9 мм та автомати невстановленого зразку та калібру, сіли до автомобілю «Ford Transit» білого кольору, без бокових засувних дверей салону, з написом «Z» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) та приїхали за адресою: АДРЕСА_8 , де проживав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який раніше проходив військову службу під час проведення АТО (ООС) на території Луганської та Донецької областях, але на момент події був цивільною особою, не брав участі у воєнних діях.

Далі, грубо порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції, яка ратифікована Указом ПВР УРСР від 03.07.1954, а набрала чинності для України 03.01.1955 (далі Конвенція), та ч. 2 ст. 51, 75 додаткового протоколу І до Конвенції від 12.08.1949, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР № 7960-ХІ (7960-11) від 18.01.1989, підписаного Україною 12.12.1977 (набрав чинності для України 25.07.1990), щодо заборони нападів на цивільних осіб, незаконного їх ув`язнення, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою у групі з вказаними військовослужбовцями, які діяли відповідно до наказу командира, будучи озброєними вогнепальну зброю, а саме самозарядними пістолетами системи Макарова калібру 9 мм та автоматами невстановленого зразку та калібру, демонструючи перевагу озброєних військовослужбовців окупаційних військ перед цивільними особами, незаконно проникли на територію вказаного домоволодіння де, із застосуванням фізичного та психологічного насилля, використовуючи вогнепальну зброю, а саме самозарядні пістолети системи Макарова калібру 9 мм та автомати невстановленого зразку та калібру, з метою залякування здійснили постріли в землю та незаконно затримали ОСОБА_11 , після чого, без верхнього теплого одягу та взуття, не надавши йому медичної допомоги, з травмами обличчя, доставили останнього до льоху (погребу), розташованому на задньому подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вже незаконно утримувались ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , де незаконно позбавили його волі та утримували у виснажливих для людського організму, антисанітарних умовах, без теплого одягу та взуття, світла, з обмеженням справляння природніх потреб та без надання медичної допомоги.

Упродовж 7 днів незаконного утримання до потерпілого ОСОБА_11 застосовувалось психологічне та фізичне насилля, що виражалось у багаторазових допитах, які супроводжувались тортурами у вигляді фізичного насильства, яке полягало у нанесені тілесних ушкоджень по ногах, а також супроводжувалось погрозами розстрілу з вогнепальної зброї, а саме самозарядних пістолетів системи Макарова калібру 9 мм та автоматів невстановленого зразку та калібру.

У квітні 2022 року, після 31.03.2022, точної дати та часу, у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на порушення законів та звичаїв війни у вигляді незаконного затримання та вбивства цивільних осіб, які не входили до складу збройних сил сторони, що перебуває у конфлікті, і не брали участь у воєнних діях, з числа мешканців с. Капитолівка Ізюмського району, Харківської області, які раніше проходили військову службу в зоні проведення АТО (ООС) на території Луганської та Донецької областей, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості у лісовому масиві, розташований на відстані приблизно 600 метрів від буд. АДРЕСА_6 , де діючи умисно, за попередньою змовою у групі із вищевказаними військовослужбовцями, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті цивільної особи та свідомо допускаючи настання вказаних тяжких наслідків, віддав наказ військовослужбовцю ОСОБА_8 , вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 .

На виконання наказу ОСОБА_7 , військовослужбовець ОСОБА_8 , який мав при собі самозарядний пістолет системи Макарова калібр 9 мм, здійснив 2 постріли у бік потерпілого ОСОБА_11 , що підтверджується висновком судової балістичної експертизи від 05.10.2023 № 21705/23514, відповідно до якого, 2 гільзи (вилучені у лісі за місцем виявлення тіла ОСОБА_11 ) є елементами спорядження бойових припасів, пістолетних патронів калібру 9*18 ПМ, які відстріляні з самозарядного пістолету системи Макарова калібру 9 мм та 1 куля (вилучена у лісі за місцем виявлення тіла ОСОБА_11 ) пістолетного патрону 9*18 ПМ відстріляна з самозарядного пістолету системи Макарова калібру 9мм, спричинивши тим самим останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 25.09.2023 № 10-12/2569-С/22 наступні тілесні ушкодження: два кульові поранення, з наявністю вхідних отворів у потиличній ділянці та вихідних отворів у лівій скронево-тім`яній ділянці, лівої лобної кістки та лівої очниці. Ці ушкодження утворились від дії вогнепальної зброї спорядженої одиночним вогнепальним снарядом (кулею), діаметром приблизно 0,9 см.

Внаслідок отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_11 помер на місці, а його тіло, разом з тілами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , виявлено місцевими мешканцями у лісовому масиві, в ямі, яка розташована на відстані приблизно 600 метрів від буд. АДРЕСА_6 .

Слідча вказує, що у зв`язку з вищевикладеним органом досудового розслідування 14.11.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч.ч. 1, 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України в рамках кримінального провадження № 0000222 від 10.04.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вказує, що згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_7 відсутній за місцем проживання, не перетинав кордон України через діючі пункти пропуску та після початку деокупації Ізюмського району Харківської області виїхав на окуповану територію до м. Луганськ Луганської області. Після чого, виїхав на територію держави-агресора російської федерації, а саме до Москви та через деякий час повернувся до окупованої території та проходить військову службу у ЗС РФ, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 14.11.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_7 на 17.11.2023, 20.11.2023, 21.11.2023 за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000222 від 10.04.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.ч. 1, 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Однак, жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_7 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 14.11.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 228 (7626) від ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 14.11.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.ч. 1, 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

На даний час будь-який зв`язок із підозрюваним ОСОБА_7 відсутній. Згідно з інформацією, отриманою в ході досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_7 у вересні 2022 року під час деокупації Ізюмського району Харківської області, разом із військовослужбовцями РФ виїхав на окуповану територію.

Як вказує слідча, досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше як три рази поспіль), виїхав на окуповагу територію, а потім за межі України до РФ, проте потім знову повернувся до окупованої територіїи та проходить військову службу в ЗС РФ, у зв`язку із чим, 24.11.2023 на підставі ст. 280 КПК України його оголошено у розшук.

На думку органу досудового розслідування, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. ч. 1, 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак у сторони обвинувачення є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання більш м`яким запобіжним заходом ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальні правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризики втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. В свою чергу, застосування біль м`яких запобіжних заходів створить в очах суспільства уяву безкарності та свавілля, та неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.ч. 1, 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також зауважив про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав з території України та перебуває на тимчасово окупованій території України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що розгляд даного клопотання за відсутністю підозрюваного, порушуї гарантовані права останнього на захист.

Клопотання розглядається слідчою суддею в порядку ч.6 ст.193 КПК України за відсутності підозрюваного.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши додані до клопотання документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 10.04.2022 за №0000222, в рамках якого подається дане клопотання.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 10.04.2022 за фактом того, що 24.03.2022, приблизно о 11:30 год., військовослужбовці ЛНР, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 , з позивним " ОСОБА_17 " та невстановлений військовослужбовець на Ім`я ОСОБА_18 , з позивним " ОСОБА_19 ", незаконно затримали ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та у подальшому умисно вбили його, що виражалося у жорстокому поводжені сільними особами, чим порушили закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість х надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 14.10.2022 за фактом того, що 23.03.2022, в дений час доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовці ЛНР, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невстановлений йськовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 , з позивным " ОСОБА_17 " та невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , з позивным ОСОБА_22 " незаконно затримали ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у лісі біля с. Капитолівка Бюмського району Харківської області, позбавили його волі на певний термін та утримували у льскі (погребі) за вдресою: АДРЕСА_3 та умисно вбили, що виражалося у жорстокому поводжені в цивільними особами, ним порушили закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 16.11.2022 за фактом того, що 23.03.2022, у денний час оби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовці ЛНР, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 , з позивним " ОСОБА_17 " та невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , з позивны ОСОБА_19 " незаконно затримали ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 у лісі біля с. Капитолівка Ізюмського району Харківської області, позбавили його волі на певний термін та утримували у льохі (погребі) за адресою: АДРЕСА_3 та умисно вбили, що виражалося у жорстокому поводжені з цивільними особами, ним порушили закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 19.09.2023 за фактом того, що 24.03.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовці ЛНР ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невстановлений військовослужбовець на Ім`я ОСОБА_16 , з позивним " ОСОБА_17 " та невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , з позивним " ОСОБА_19 " незаконно затримали ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_8 , незаконно позбавили волі та утримували певний час у льосі (погребі) за адресою: АДРЕСА_3 та умисно заподіяли йому смерті, що виражалося у жорстокому поводжені з цивільними особами, чим порушили закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 05.10.2023 за фактом того, що 22.03.2022, приблизно о 13.30 год, військовослужбовці ЛНР, в саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 , з позивним "АКАДЕМІК та невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , а позивним " ОСОБА_19 " проводили обшук у ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_5 , де незаконно затримали та позбавили волі його сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що виражалося у жорстокому поводжені з цивільними особами, чим порушили закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, злода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 05.10.2023 за фактом того, що 22.03.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовці ЛНР, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_16 , а позивним " ОСОБА_17 " та невстановлений військовослужбовець на ім`я ОСОБА_18 , з позивним " ОСОБА_23 " після проведения обшуку у ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_5 , незаконно затримали та позбавили волі його сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнього онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , примусово привезли їх за місцем проживания, а саме за адресою: АДРЕСА_5 , де принижуючи честь та гідність присутніх мешканців будинку, провали повторно обшук та забрали документи та особисті речі ОСОБА_9 , що виражалося у жорстокому поводжені з цивільними особами, чим порушили закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст.28, ч.1 ст.438 КК України внесені до ЄРДР 05.10.2023 за фактом того, що 24.03.2022, приблизно в 14:00 год. військовослужбовці ЛНР, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , невстановлений військовослужбовець з позивним " ОСОБА_21 " та 2 (двома) невстановленими військовослужбовцями проводили обшук у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_7 , де його незаконно затримали та позбавили волі на певний термін та утримували у льосі (погребі) за адресою: АДРЕСА_3 , що виражалося у жорстокому поводжені з цивільними особами, чим порушили закони та звичаї війни, що передбачані міжнародними договорами, згода на обов`язковість мих надана Верховною Радою України.

14.11.2023 у даному кримінальному провадженні старшою слідчою СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_24 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000222 від 10.04.2022, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України.

Частиною 1 ст. 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить ст.135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також ст.136, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч.8 ст.135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасво окупованій території України, територіх держави, визнаної Верховною Радою України державою -агресором, у випадку обгрунтованої неможливості їй такої повістки згідно частинами 1,2-4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, з огляду на наведені положення закону, ст.278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) в тому числі шляхом опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Слідчою суддею встановлено, що у зв`язку із неможливістю вручення особисто ОСОБА_7 повідомлення про підозру у день його складення, повісток про виклик на 17, 20, 21 листопада 2023 року до СУ ГУНП в Харківській області, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території України та знаходження його на тимчасово окупованій території, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру повісток про виклик ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом оголошення тексту підозри на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» №228 (7626) від 14.11.2023.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, яке полягало у відданні наказу та співвиконанні у жорстокому поводженні з цивільним населенням на окупованій території, та інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані умисним вбивством, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, останній є громадянином України та осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», строк дії якого неодноразово продовжено по теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даних, які містяться у протоколах обшуку від 24.07.2023; даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 02.12.2022; даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 26.07.2023; даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 18.08.2023; даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 21.09.2022; даних, які містяться у протоколі огляду трупа від 28.09.2022; даних, які містяться у протоколі огляду трупа від 29.11.2022; висновку експерта №10-12/2611-С/22 за результатами проведення судово медичної експертизи трупа від 09.12.2022; висновку експерта №16/2135-С/2611-С/22 за результатами проведення судово медичної експертизи від 28.09.2022; висновку експерта №14/867-С/22 за результатами проведення судово медичної експертизи від 29.09.2022; висновку експерта №13/1154-С/22 за результатами проведення судово медичної експертизи від 21.11.2022; висновку експерта №13/1418-с/22/2611-С/22 за результатами проведення судово медичної експертизи від 05.12.2022; висновку експерта №СЕ-19/121-22/14104-БД від 17.11.2022 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; показань свідка ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 20.10.2022; висновку експерта №СЕ-19/107-22/9486-БД від 18.11.2022 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; висновку експерта №СЕ-19/121-23/15370-БД від 28.07.2023 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; даних, які містяться у протоколі огляду предмету від 06.02.2023; даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 23.09.2022; даних, які містяться у протоколі огляду трупа від 26.09.2022; даних, які містяться у протоколі огляду трупа від 06.09.2023; висновку експерта №10-12/2569-С/22 від 25.09.2023 за результатами проведення судово медичної експертизи трупа; висновку експерта №16/2105-С/2569-С/22 від 26.09.2022 за результатами проведення судово медичної експертизи; висновку експерта №14/828-С/22 від 28.09.2022 за результатами проведення судово медичної експертизи; висновку експерта №17-13/140-МКС/2569-С/22 від 14.10.2022 за результатами проведення судово медичної експертизи; висновку експерта №СЕ-19/121-22/14082-БД від 22.12.2022 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; показань свідка ОСОБА_25 , які містяться у протоколі допиту від 28.06.2023; висновку експерта №СЕ-19/121-23/14470-БД від 19.07.2023 за результатами проведення судовї молекулярно-генетичної експертизи; висновку експерта №СЕ-19-23/47957-БД від 06.10.2023 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; висновку експерта №СЕ-19/121-22/17323-БЛ від 09.02.2023 за результатами проведення судово-балістичної експертизи; висновку експерта №17-13/73-МКС/23 від 11.04.2023 за результатами проведення судово медичної експертизи; висновку експерта №17-243-МК/23 від 18.08.2023 за результатами проведення судово медичної експертизи; висновку експерта №21705/23514 за результатами проведення комісійної судової експертизи зброї від 05.10.2023; висновку експерта №22530/23705 за результатами проведення комісійної судової експертизи зброї від 05.10.2023; показань потерпілої ОСОБА_26 , які містяться у проотоколі допиту від 15.10.2022; показань потерпілої ОСОБА_26 , які містяться у протоколі допиту від 13.10.2023; даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 17.10.2022; висновку експерта №10-12/2934-С/22 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупу від 31.01.2023; висновку експерта №16/2484-С/2022 від 19.10.2022 за результатами проведення судово-медичної експертизи; висновку експерта №14/1166-С/22 від 20.10.2022 за результатами проведення судово-медичної експертизи; висновку експерта №17-13/197-МКС/2934-С/22 від 17.11.2022 за результатами проведення судово-медичної експертизи; показань свідка ОСОБА_27 , які містяться у протоколі допиту від 07.09.2023; показань свідка ОСОБА_27 , які містяться у протоколі допиту від 23.10.2023; показань потерпілої ОСОБА_28 , які містяться у протоколі допиту від 11.10.2023; даних, які містяться у протоколі огляду трупа, пов`язаний з ексгумацією від 05.09.2023; даних, які містяться у протоколі огляду трупа від 05.09.2023; висновку експерта №12-17/173-Брт/23 від 27.09.2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа; показань потерпілої ОСОБА_29 , які містяться у протоколі допиту від 07.09.2023; показань потерпілого ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 02.12.2022; показань потерпілого ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 30.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.10.2023; показань потерпілої ОСОБА_30 , які містяться у протоколі допиту від 22.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2023; показань потерпілого ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 24.10.2023; показань законного представника потерпілого ОСОБА_30 , які містяться у протоколі допиту від 24.10.2023; показань потерпілого ОСОБА_14 , які містяться у протоколі допиту від 24.10.2023; показань свідка ОСОБА_31 , які містяться у протоколі допиту від 26.11.2022; показань свідка ОСОБА_31 , які містяться у протоколі допиту від 26.07.2023; показань свідка ОСОБА_32 , які містяться у протоколі допиту від 05.12.2022; показань свідка ОСОБА_32 , які містяться у протоколі допиту від 08.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023; даних, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 15.09.2023; показань свідка, які містяться у протоколі допиту від 10.02.2023; показань свідка ОСОБА_33 , які містяться у протоколі допиту від 14.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2023; даних, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 14.08.2023; показань свідка ОСОБА_34 , які містяться у протоколі допиту від 02.12.2022; показань свідка ОСОБА_35 , які містяться у протоколі допиту від 09.02.2023; даних, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.08.2023; показань свідка ОСОБА_36 , які містяться у протоколі допиту від 05.12.2022; показань свідка ОСОБА_37 , які містяться у протоколі допиту від 09.02.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2023; показань свідка ОСОБА_14 , які містяться у протоколі допиту від 09.02.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2023; показань свідка ОСОБА_14 , які містяться у протоколі допиту від 12.10.2023; даних, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.07.2023 та стенограмі до протолу; показань свідка ОСОБА_38 , які містяться у протоколі допиту від 09.02.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2023; показань свідка ОСОБА_39 , які містяться у протоколі допиту від 17.05.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2023; показань свідка ОСОБА_39 , які містяться у протоколі допиту від 17.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2023; показань свідка ОСОБА_40 , які містяться у протоколі допиту від 14.10.2023; показань свідка ОСОБА_41 , які містяться у протоколі допиту від 11.02.2023; показань свідка ОСОБА_41 , які містяться у протоколі допиту від 17.05.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2023; показань свідка ОСОБА_41 , які містяться у протоколі допиту від 10.10.2023; показань свідка ОСОБА_42 , які містяться у протоколі допиту від 13.07.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2023; показань свідка ОСОБА_43 , які містяться у протоколі допиту від 03.08.2023; показань свідка ОСОБА_44 , які містяться у протоколі допиту від 04.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2023; показань свідка ОСОБА_44 , які містяться у протоколі допиту від 13.10.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2023; показань свідка ОСОБА_45 , які містяться у протоколі допиту від 25.08.2023; показань свідка ОСОБА_46 , які містяться у протоколі допиту від 25.08.2023; показань свідка ОСОБА_47 , які містяться у протоколі допиту від 25.08.2023; показань свідка ОСОБА_48 , які містяться у протоколі допиту від 22.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2023; показань свідка ОСОБА_49 , які містяться у протоколі допиту від 28.09.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2023; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2023; показань свідка ОСОБА_50 , які містяться у протоколі допиту від 23.10.2023; даних, які містяться у протоколі проведення слідого експерименту від 23.10.2023.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_7 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.27, ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризику, передбаченого п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, яке полягало у відданні наказу та співвиконанні у жорстокому поводженні з цивільним населенням на окупованій території, та інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані умисним вбивством, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Санкція ч.1 ст.438 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.Санкція ч.2 ст.438 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами.

Слідча суддя при встановленні даного ризику враховує також існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_7 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, органом досудового розслідування, шляхом розміщення оголошення повного тексту на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» №228 (7626) від ІНФОРМАЦІЯ_9 , було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 до СУ ГУНП в Харківській області на 17, 20, 21 листопада 2023 року для проведення відносно нього процесуальних та слідчих дій. На вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_7 не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Слідчою суддею враховується той факт, що постановою старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 24.11.2023 ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Вищевикладені обставини свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідча суддя враховує той факт, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не вилучено вогнепальну зброю (пістолет Макарова та автомат) із застосуванням якої вчинено умисне вбивство цивільних місцевих мешканців, а тому є ймовірність того, що перебуваючи на свободі підозрюваний може їх знищити, сховати або спотворити, що призведе до втрати речових доказів у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Також існує ризик впливу на іншого підозрюваного в даному кримінальному провадженні.

Крім того, достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки є розумна підозра вважати, що підозрюваний, із наданих слідчій судді докуменів, підтримує дії РФ, спрямовані на захоплення території України та встановленя окупаційної адміністрації, та на даний час переховується на тимчасово окупованій території від органів досудового розслідування та суду. Має можливість продовжити вчинення злочинів проти основ Національної безпеки України.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.ч.1,2 ст.28, ч.ч.1,2 ст.438 КК України, тобто у порушенні законів та звичаїв війни, яке полягало у відданні наказу та співвиконанні у жорстокому поводженні з цивільним населенням на окупованій території, та інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані умисним вбивством, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. Санкція ч.1 ст.438 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Санкція ч.2 ст.438 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі;

- дані щодо особи ОСОБА_7 , який має зареєстроване місце проживання та тимчасово окупованій території України, згідно наданих сторною обвинувачення документів, перебуває на тимчасово окупованій території України, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням положень характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , те, що злочин и за ч.ч.1,2 ст.438 КК України, є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який підлягає у необхідності захисту високих стандартів, охорони прав, як інтересів суспільства, так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

З урахуванням вищевстановлених обставин кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України слідча суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшла до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенення розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_7 за його відсутності.

З огляду на зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження №0000222 від 10.04.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи, яка виїхала та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1