печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000249,-

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2023 року прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході обшуку від 22.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 у справі № 757/32556/23-к за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000249 , а саме:

- грошові кошти в сумі 279 000 гривень (279 купюр номіналом по 1000 грн);

- грошові кошти в сумі 3000 євро (10 купюр номіналом по 50 євро, 17 купюр номіналом 100 євро, 4 купюри номіналом 200 євро)

- грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (150 купюр номіналом по 100 доларів США) з метою забезпечення збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Кіровоградської області діє організована група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватний нотаріус Кропивницького державного нотаріального округу, помічник приватного нотаріуса, інженер-землевпорядник, та інші особи, які налагодили протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок громадянам України на території Кіровоградської області без їх відома та участі.

Встановлено, що у період 2015-2021 років службовими особами ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, за попередньою змовою з представниками групи компаній «I&U Group», бенефіціаром якої є ОСОБА_5 , а також пов`язаних з ним осіб, за протиправною схемою здійснено виведення земель сільськогосподарського призначення з Державної власності.

З метою вчинення зазначених кримінальних правопорушень ОСОБА_5 залучено підпорядкованих йому працівників земельного відділу групи компаній «I&U Group» роль яких полягала у підшукуванні осіб серед мешканців Житомирської, Рівненської, Волинської, Київської, Дніпропетровської та інших областей, на яких в подальшому здійснювалось фіктивне оформлення земельних ділянок на території Кіровоградської області, або ж підшукування паспортних даних таких осіб, від імені яких видавались довіреності без їх відома та участі.

З метою забезпечення плану щодо незаконного виведення земель сільськогосподарського призначення з Державної власності, на працівників земельного відділу групи компаній «I&U Group» видавались доручення від підставних осіб, щодо оформлення права власності на земельні ділянки та подальшого переоформлення у власність ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2015 2021 років, зазначені особи отримали від імені підставних осіб не менше 7600 довіреностей на право безоплатного отримання та подальшого продажу земельних ділянок з цільовим призначення для ведення ОСГ.

Крім того, з метою забезпечення переважного права на виділення у власність земельних ділянок, учасниками організованої групи вчинялось масове підроблення посвідчень учасників бойових дій (АТО). З цією метою до протиправної схеми залучено ряд приватних нотаріусів, зокрема приватних нотаріусів на території Житомирської, Рівненської, Дніпропетровської, Київської та інших областей, якими посвідчувались завідомо підроблені посвідчення учасників бойових дій (АТО).

В подальшому з використанням фіктивних довіреностей та посвідчень учасників АТО, членами земельного відділу групи компаній «I&U Group» до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області подавались заяви про дозвіл на розробку проектів землеустрою та виділення у власність земельних ділянок підставним особам.

Для безперешкодної реалізації злочинного плану до вчинення кримінального правопорушення залучались працівники структурних підрозділів та начальники ГУ ДГК в Кіровоградській області, які займали вказану посаду в різні періоди часу, які сприяли у безперешкодній видачі наказів про дозвіл на розробку проектів землеустрою та передачі їх у власність підставним особам.

Після виділення зазначених земельних ділянок у власність підставним особам, з метою легалізації майна отриманого злочинним шляхом, здійснювалось їх переоформлення у власність ОСОБА_5 або підконтрольним йому фізичним та юридичним особам, шляхом укладання фіктивних договорів купівлі продажу, до якого залучено приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , якою в тому числі здійснювалось втручання в діяльність інформаційних систем та вчинялись нотаріальні дії під час перебування останньої за кордоном.

Крім того з метою подальшого використання майна отриманого злочинним шляхом, земельні ділянки виведені за протиправною схемою із державної власності, ОСОБА_5 та підконтрольними йому особами здаються в оренду підприємствам які входять до групи компаній «I&U Group», з метою отримання прибутку від використання такого майна.

Під час вивчення матеріалів, які надійшли з Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, за результатами виконання доручення встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетна коханка власника агрохолдингу «I&U Group» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

22.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 у справі № 757/32556/23-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого, зокрема, виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 279 000 гривень (279 купюр номіналом по 1000 грн);

- грошові кошти в сумі 3000 євро (10 купюр номіналом по 50 євро, 17 купюр номіналом 100 євро, 4 купюри номіналом 200 євро);

- грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (150 купюр номіналом по 100 доларів США).

Перелічені вище грошові кошти відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 22.08.2023 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На даний час з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаного майна, а саме: грошових коштів в сумі 279 000 гривень (279 купюр номіналом по 1000 грн); грошових коштів в сумі 3000 євро (10 купюр номіналом по 50 євро, 17 купюр номіналом 100 євро, 4 купюри номіналом 200 євро), грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (150 купюр номіналом по 100 доларів США).

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, доводи клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна до судового засідання не з`явився з невідомих причин, тому слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364 КК України.

22.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 у справі № 757/32556/23-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого, зокрема, виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 279 000 гривень (279 купюр номіналом по 1000 грн);

- грошові кошти в сумі 3000 євро (10 купюр номіналом по 50 євро, 17 купюр номіналом 100 євро, 4 купюри номіналом 200 євро);

- грошові кошти в сумі 15 000 доларів США (150 купюр номіналом по 100 доларів США).

Так, вилучене майно є тимчасово вилученим майном у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України, оскільки на його вилучення дозвіл слідчим суддею не надавався.

Перелічені вище грошові кошти відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 22.08.2023 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Разом з тим, постанова прокурора від 22 серпня 2023 року про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами не мотивована. У ній не вказано, з яких мотивів прокурор виходив при вирішенні питання про визнання документів речовими доказами, яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно, зокрема: чи воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вказано у ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Разом з тим, при розгляді клопотання про накладення арешту прокурором не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у накладенні арешту на вилучені грошові кошти та їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з відсутністю для цього правових підстав.

Керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000249 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1