Справа № 544/2565/23
УХВАЛА

09 лютого 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Бердичівського району Житомирської області та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2023 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло кримінальне провадження №0000397 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини та ризики, які слугували підставами для обрання вказаного запобіжного заходу не зменшились та не відпали. ОСОБА_4 має можливість покинути територію Полтавської області та переховуватись від суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. Перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 , через усвідомлення втрати свободи на тривалий часу, оскільки вчинив кримінальне правопорушення, за яке можливе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може ухилятися від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Оскільки безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 залишив місце злочину та переховувався, доки не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, є жителем іншої області, міцних соціальних зв`язків не має, може самовільно залишити військову частину та переховуватись від суду. Тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду. Існує також ризик незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів - оскільки ОСОБА_4 знайомий зі свідками та потерпілим та може здійснювати погрози як фізичною розправою, так і здійснювати психологічний тиск, що в подальшому може привести до того, що свідки, потерпілий можуть змінити надані свідчення або взагалі відмовитись від дачі будь-яких пояснень.

При цьому, менш суворі запобіжні заходи, що не пов`язані з позбавленням волі, не зможуть запобігти наведеним ризикам. Особисте зобов`язання - не може запобігти наведеним вище ризикам, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до від 7 до 15 років; особисту поруку - неможливо застосувати, оскільки до ВП №1 ГУНП в Полтавській області, прокуратури та суду не зверталися особи, які б заслуговували на довіру, з проханням взяти на поруки ОСОБА_4 ; заставу - неможливо застосувати, оскільки до ВП №1 ГУНП в Полтавській області, прокуратури та суду не звернулася жодна особа з проханням внести заставу за ОСОБА_4 , крім цього враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави не є можливим. Домашній арешт - неможливо застосувати, оскільки ОСОБА_4 , є жителем іншої області, перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків, потерпілого та експертів, з метою зміни їх показань щодо вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість обвинувачення у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне розслідування кримінального провадження.

Тому просив продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник зазначив, що ризики, які були підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цей час відпали. Обвинувачений визнає свою винуватість, щиро кається, наміру переховуватися від суду у нього немає, перешкоджати правосуддю іншим чином немає необхідності. Тому просив застосувати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений офіційно проходить військову службу і може відбувати арешт за місцем проходження служби.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, вивчивши матеріали провадження у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.02.2024 включно. Судове слідство у справі триває.

Відповідно до ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення судом перевірялася під час обрання запобіжного заходу. При розгляді вище вказаного клопотання суд не з`ясовує обставини вчинення кримінального правопорушення та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане є недопустимим на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Суд лише визначає на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд дійшов висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування тощо). Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Суд погоджується з доводами прокурора, що переховуватися від суду обвинуваченого може спонукати тяжкість можливого покарання. Крім того, останній залишив місце злочину та переховувався, доки не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Зважаючи на введення воєнного стану в Україні, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, обвинуваченим значно збільшується.

Тому суд приходить висновку, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що існує ризик можливості обвинуваченого переховуватись від суду.

Актуальними також наразі залишаються ризики незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, враховуючи стадію судового провадження, коли докази в повному обсязі не досліджені, допитані не всі свідки, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів,а й настадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність вказаних ризиків суд уважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачуються, та пов`язаними із цим негативними для обвинуваченого наслідками.

Прокурором обґрунтовано доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів з огляду на тяжкість вчиненого, відсутність звернень про взяття обвинуваченого на поруки або внесення за нього застави, а також необхідності постійного візуального контролю, доведені ризики виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, їм не можливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами.

Суд приходить до висновку, що тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений є військовослужбовцем ЗСУ, приймав участь у бойових діях, його зареєстроване місце проживання в с. Осикове Бердичівського району Житомирської області, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, раніше не судимий. Проте ці обставини, на думку суду, не можуть бути стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи, на які посилається захисник обвинуваченого, не зменшують вищевказаних ризиків та не є достатніми підставами для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та виконання вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, тобто до 08.04.2024 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 193,199, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Бердичівського району Житомирської області та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, який утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», строком на 60 днів, який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 09.02.2024, і діє до 08.04.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1