УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 202/20264/23

провадження № 51-285 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2020 року за № 0000599.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року відмовлено

у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду від 23 листопада 2023 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, у зв`язку з тим, що скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якійпорушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

З огляду на зміст наведених положень процесуального закону, а також ст. 100 КПК України, ухвала про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні не може бути оскаржена в касаційному порядку, що залишилось поза увагою ОСОБА_4 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Що стосується доводів ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, то хоча зазначене рішення і може бути оскаржене в касаційному порядку, проте суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Статтями 171-174 КПК України, до яких відсилає ч. 9 ст. 100 КПК України, передбачено вимоги до клопотання про арешт майна, порядок його розгляду, вирішення, а також скасування арешту майна.

Однак, норми чинного процесуального законодавства не передбачають оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, предметом розгляду якої було питання вирішення долі речових доказів у закритому слідчим кримінальному провадженні в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Саме з таких підстав апеляційний суд, врахувавши вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , як такою, що подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2023 року не підлягає оскарженню у касаційному порядку, а підстав для задоволення касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року не вбачається, тому, враховуючи положення пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні, та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3