Справа № 713/1246/23
Провадження №1-кс/713/51/24
УХВАЛА

іменем України

07.02.2024 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця скаргу ОСОБА_3 , про визнання відмови протиправною та зобов"язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №000003 від 09.01.2023 року,-

УСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся в суд із клопотанням про визнання відмови протиправною та зобов"язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №000003 від 09.01.2023 року.

У скарзі вказувала, 26 січня 2024 року звернулася до дізнавача сектору дізнання Вижницького РВП ГУ НП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчої дії - слідчого експерименту з її неповнолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її присутності.

29 січня 2024 року отримала постанову дізнавача ОСОБА_6 , якою той частково задовольнив її клопотання: погодившись з необхідністю проведення слідчого експерименту з її неповнолітнім сином, але відмовивши в проведенні цього слідчого експерименту за її участю, як законного представника дитини. Відмова мотивована тим, що вона може вплинути на сина як свідка і результати слідчої дії в подальшому будуть визнані недопустимим доказом.

Однак, відмова дізнавача не обґрунтовується , що її присутність на слідчому експерименті може завдати шкоди інтересам її сина, тому є незаконною.

Вважає такі дії дізнавача незаконними та такими, що не спрямовані на встановлення об`єктивної істини в справі, порушують її права як потерпілої та ініціатора слідчої дії, а також права неповнолітньої особи.

Просила визнати часткову відмову дізнавача сектору дізнання Вижницького РВП ГУ НП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у її клопотанні ( в частині проведення слідчої дії - слідчого експерименту з її неповнолітнім сином за її присутності), протиправною та зобов`язати його задовольнити її клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній, просила її задовольнити.

Дізнавач СД Вижницького РВП ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання скарги, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор ОСОБА_7 в адресованій суду заяві просила в скарзі відмовити за безпідставністю, оскільки присутність матері , як потерпілої особи під час проведення цієї слідчої дії може використати сторона захисту і в разі повідомлення про підозру та скерування до суду обвинувального акту , як доказ , який викликає обґрунтовані підстави у його неупередженості також просила розглядати скаргу у її відсутності.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 , ознайомившись з клопотанням та доданими матеріалами, приходжу до наступного.

Так, відповідно до частини другої статті 91 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини третьої, п`ятої статті 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається, з: 1) вступної частини; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини.

Відповідно до пункту 7 часини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Слідчий суддя звертає увагу, що ініціювання потерпілим чи його представником проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Так, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень, який визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Правова природа оскарження рішень слідчого, дізнавача, прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й вмотивованості постановлених рішень, що може випливати із оцінки таких клопотань на предмет можливості і доцільності здійснення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Слідчим суддею встановлено, що 09.01.2023 року до працівників поліції Вижницького РВП звернулася ОСОБА_3 про те, що 09.01.2022 року близько 09.01.2023 року близько 11.00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 їй спричинено тілесні ушкоження.

09.01.2023 року відомості про вказану подію було внесено в ЄРДР за №0000003 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України .

ОСОБА_3 26 січня 2024 року звернулася до дізнавача сектору дізнання Вижницького РВП ГУ НП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчої дії - слідчого експерименту з її неповнолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її присутності.

29 січня 2024 року дізнавач СД Вижницького РВП ОСОБА_6 , виніс постанову якою частково задовольнив її клопотання: погодившись з необхідністю проведення слідчого експерименту з її неповнолітнім сином, але відмовивши в проведенні цього слідчого експерименту за її участю, як законного представника дитини. Відмова мотивована тим, що вона вплинути на сина як свідка і результати слідчої дії в подальшому будуть визнані недопустимим доказом.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Відповідно до ч.1 ст. 227 КПК України, при проведенні слідчих (розшукових) дій за участю малолітньої або неповнолітньої особи забезпечується участь законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря.

Як вбачається з глави 20 КПК України, слідчий експеримент є слідчою (розшуковою) дією.

Вимогами ч. 1ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що уникнути в подальшого недопустимості слідчого експерименту, як належного доказу по справі , оскільки він буде проведений з неповнолітнім в присутності матері, як потерпілої у кримінальному провадженні відсутні підстави для задоволення скарги. Крім того слідчий суддя, вважає, що даний слідчий експеримент можна провести в присутності батька, як законного представника або іншого представника передаченого нормами КПК, щоб не були порушені права неповнолітнього при його допиті.

Керуючись ст. ст. 214-216, 220, 303-307, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , на часткову відмову дізнавача у клопотанні щодо проведення слідчої дії у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №000003 від 09.01.2023 року ,- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_13