УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках матеріалів досудового розслідування, внесеного 01.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051,

ВСТАНОВИЛА:

Начальник сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в межах проведення досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 01.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання покликався на ту обставину, що 31 січня 2024 року під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що знаходиться на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, з ознаками підроблення.

01 лютого 2024 року за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

31 січня 2024 року, під час огляд місця події у ОСОБА_4 було вилучено: автомобіль марки «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 22.05.2023 та довідка ВЛК №110 від 22.05.2023 видані на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Oppo reno4 lite» імей: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

На думку начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, вилучені під час огляду місця події предмети є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України.

Тож вилучені: автомобіль марки «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 22.05.2023 та довідка ВЛК №110 від 22.05.2023 видані на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Oppo reno4 lite» імей: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки має значення речового доказу для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані речі, які є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню, а тому сліди злочину на них можуть бути знищені.

Враховуючи вищевикладене слідчий просив суд: накласти арешт на автомобіль марки «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 22.05.2023 та довідка ВЛК №110 від 22.05.2023 видані на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Oppo reno4 lite» імей: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ., які було вилучено у ОСОБА_4 ,власником зазначеного майна відповідно являється ОСОБА_4 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

У судове засідання начальник сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Власник майна ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подали суду заяву, якою заперечували проти накладення арешту на автомобіль та мобільний телефон, просили суд проводити судове засідання без їх присутності.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з витягу з ЄРДР № 0000051 від 01.02.2024 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. 31 січня 2024 року під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що знаходиться на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, з ознаками підроблення.

31 січня 2024 року, під час огляд місця події у ОСОБА_4 було вилучено: автомобіль марки «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 22.05.2023 та довідка ВЛК №110 від 22.05.2023 видані на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Oppo reno 4 lite» імей: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Вилучене під час огляду місця події майно і документи визнано і прилучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно, на думку начальника сектору дізнання, полягає у тому, що вилучені в ході огляду предмети є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 358 КК України, є використання завідомо підробленого документа.

З матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо зробити висновок, яким чином зазначений у клопотанні автомобіль та мобільний телефон можуть мати значення речового доказу у кримінальному провадженні, передбаченому ч.4 ст. 358 КК України.

Жодних доказів того, що вказаний автомобіль марки «Lexus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мобільний телефон марки «Oppo reno 4 lite» імей: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ., відповідають вимогам ст. 98 КПК України, начальником СД ОСОБА_3 , суду не надано.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що автомобіль та мобільний телефон є доказом злочину, не доведено наявності підстав для накладення арешту, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання у цій частині.

Щодо тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 22.05.2023 та довідки ВЛК №110 від 22.05.2023 видані на ім`я ОСОБА_4 , то вони підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки мають значення речових доказів у справі і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42, 170-173, 276-279 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 22.05.2023 та довідки ВЛК №110 від 22.05.2023 видані на ім`я ОСОБА_4 , що були виявлені та вилучені 31 січня 2024 року в ході проведення огляду місця події на території пункту пропуску «Устилуг» за адресою: Володимирський район, м. Устилуг, вул. Левінцова, 60, які належать на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвалу слідчого судді належить виконати негайно.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження. Слідчі(процесуальні) дії, в тому числі із використанням арештованого майна проводяться у розумні строки.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя Ірина КУСІК