УХВАЛА

20 вересня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , яке погоджено керівником Рівненської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пеньки Старкостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.ч. 2, 3, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Рівненського міського суду звернувся слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , із клопотанням, яке погоджено із керівником Рівненської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 26.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 4261 КК України, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315, ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 4261 КК України та за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пеньки Старкостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «полковник».

Суть повідомленої підозри ОСОБА_5 і правова кваліфікація кримінального правопорушення: установлено, що полковник ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України.

Наказом Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 07.03.2022 №193 полковника ОСОБА_5 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №43 полковника ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цьому ІНФОРМАЦІЯ_3 з 22.04.2023 проходив військову службу по мобілізації солдат ОСОБА_11 , призваний 07.06.2022 на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 22.04.2023 №15-РС, призначений на посаду водія кулеметного взводу стрілецької роти 14 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через засоби масової інформації або оприлюдненню в інший спосіб.

У разі оголошення Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Верховна Рада України збирається на засідання у дводенний строк без скликання та розглядає питання щодо затвердження указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у порядку, встановленому Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

У разі оголошення Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях керівники органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності зобов`язані сприяти негайному прибуттю народних депутатів України на засідання Верховної Ради України та здійсненню їхніх повноважень.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом.

Воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє і по цей час.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на нього поширюються вимоги Статутів Збройних Сил України та нормативні акти Міністерства оборони України, який останній повинен беззастережно дотримуватися.

Під час проходження військової служби, полковник ОСОБА_5 , як військова службова особа, яка займає посаду керівної ланки, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, свято і непорушно додержуватись їх, знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, поводитись з гідністю і честю та не вдаватись до негідних вчинків, а також бути прикладом для інших військовослужбовців.

Так, 26.04.2023, близько 19 год 50 хв, тобто у період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок чужого майна шляхом відкритого його викрадення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи її настання, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, підійшов до ОСОБА_11 , який також знаходився в цій кімнаті, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки у ліву скроневу ділянку голови в області лівого ока, після чого, стоячи зліва від ОСОБА_11 , схопив його своїми обома руками за предмети одягу у ділянці лопаток (спини з-заду), застосовуючи власну фізичну силу різко нахилив його до низу, умисно наніс потерпілому другий удар коліном своєї правої ноги у ділянку грудей з переду ближче до шиї, від чого ОСОБА_11 відчув різкий біль у грудній клітині, відштовхнув його обома руками від себе та наказав ОСОБА_11 негайно передати йому свій мобільний телефон «IPhone 13 Pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 вартістю 37153,00 грн., в якому знаходилася активована картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», а також повідомити пароль до цього телефону, що ОСОБА_11 і зробив ураховуючи обставини, що склалися, застосування щодо нього психологічний примус та фізичного насильства зі сторони ОСОБА_5 , проти своєї волі передав йому свій мобільний телефон із паролем, який ОСОБА_5 умисно, протиправно, незаконно привласнив, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Згідно з положеннями ст. ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, полковник ОСОБА_5 під час проходження військової служби являється за своїм військовим званням начальником по відношенню до солдата ОСОБА_11 .

Згідно з приміткою (п. 1) до ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, тобто начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_5 є військовою службовою особою.

Згідно з вимогами ст. ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, полковник ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

На підставі ст.ст. 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.

Разом з тим, полковник ОСОБА_5 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , являючись військовою службовою особою та начальником відносно солдата ОСОБА_11 за військовим званням, достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті застосування нестатутних заходів впливу щодо підлеглого, вирішив умисно застосувати насильство щодо свого безпосереднього підлеглого військовослужбовця за наступних обставин.

Так, 26.04.2023, близько 20 год 00 хв. начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_5 являючись начальником відносно солдата ОСОБА_11 , діючи за сприяння та пособництва начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на застосування психологічного насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи з прямим умислом, з метою спричинення йому моральних страждань та демонстрації своєї явної переваги, будучи невдоволеним фактом можливої співпраці солдата ОСОБА_11 з відповідними правоохоронними органами щодо викриття його та ОСОБА_9 протиправної діяльності, організував та реалізував механізм застосування насильства щодо підлеглого ОСОБА_11 , а саме тримаючи в правій руці предмет заздалегідь підготовлений для нанесення тілесних ушкоджень у вигляді дерев`яної бити, умисно наніс солдату ОСОБА_11 один удар дерев`яною битою у ділянку передпліччя правої руки, один удар у ділянку правого плеча, один удар у потиличну ділянку голови з права та один удар у задню ділянку стегна лівої ноги, у подальшому примусив стати його на коліна та впродовж наступних приблизно 10 хвилин словесно ображав та погрожував фізичною розправою, чим завдав потерпілому солдату ОСОБА_11 додаткових психологічних страждань.

Водночас, за вказаних обставин та у вказаний час начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_9 , умисно підтримуючи протиправний умисел свого керівника - начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_5 , вчинив пособництво щодо застосування насильства щодо солдата ОСОБА_11 , а саме надавав поради ОСОБА_5 про нанесення більшої кількості ударів по ОСОБА_11 , та з метою унеможливлення можливого супротиву ОСОБА_11 перебував поруч з останнім та додатково здійснював психологічний тиск і за допомогою свого мобільного телефону марки «Iphone 13PRO» здійснював фільмування процесу завдання останньому тілесних ушкоджень, при цьому словесно ображав та погрожував фізичною розправою, чим завдав потерпілому солдату ОСОБА_11 додаткових психологічних страждань.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2 та 3 статті 27 частиною 2 статті 28 частини 5 статті 426-1 Кримінального кодексу України в організації застосування та застосуванні військовою службовою особою насильства щодо підлеглого, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

27 липня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Також, 27.07.2023 з додержанням вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Крім того, 28.08.2023 ОСОБА_5 додатково повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави строком на 2 (два) місяці до 16 год. 20 хв. 25.09.2023.

Крім того, в ході розгляду апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_5 31.08.2023 колегією Рівненського апеляційного суду вищевказана ухвала залишилася без змін.

Також, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.08.2023 ОСОБА_5 відсторонено від займаної посади до 25.09.2023.

Та в ході розгляду апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_5 31.08.2023 колегією Рівненського апеляційного суду вищевказана ухвала залишилися без змін.

Слід зауважити, що заявлені при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу ризики, визначені у п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогодні не зменшились, продовжують мати місце, а відтак виправдовують подальше застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема: це можливість ОСОБА_5 , переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики існують та вони не зменшилися за період застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу продовжують бути актуальними, оскільки на цей час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення їх до кримінальної відповідальності. Водночас, перебування підозрюваного ОСОБА_5 на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин, оскільки останні можуть перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом знищення документів та речей, які ще не відшукані стороною обвинувачення та можуть мати значення для кримінального провадження, впливати на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх до надання органу досудового розслідування неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення зазначених злочинів, про факти які йому стали відомі у ході слідства, що може вкрай негативно вплинути на його хід та кінцеві результати, а також впливати іншим чином.

Наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тяжкістю покарання у вигляді реального позбавлення волі, так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 4261КК України, за скоєння якого законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років та відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

На даний час отримано нові докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке інкримінується останньому, зокрема, висновок фототехнічної експертизи, протокол допиту свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість вчиненого злочину та наявну сукупність доказів, що зібрані стороною обвинувачення для доведення його вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У разі доведення вини ОСОБА_5 , йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Наявність ризику, передбаченого у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 є службовою особою та використовуючи службове становище, перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що у рамках розслідуваного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи на керівній посаді, користуючись авторитетом та міцними соціальними зв`язками серед ІНФОРМАЦІЯ_2 , може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом з метою знищення, приховання або спотворення документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Поряд з цим, перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на потерпілого та осіб, які вже були допитані в якості свідків у кримінальному провадженні.

Саме обранням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з яким ОСОБА_5 вчиняв злочин за попередньою змовою забезпечило розкриття кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , та здобуття інформації від інших осіб про об`єкти його нерухомості, які свідчать про факт незаконного завбачення останнього.

Наведене підтверджує той факт, що тільки за ініціативою зазначених підозрюваних у таку протиправну діяльність було втягнено значну кількість осіб, які уже на даний час надають свідчення у викривленому вигляді, тим самим вводять орган досудового розслідування в оману. Це вказує на те, що ОСОБА_5 та інші підозрювані після вчинення злочинів і під час досудового розслідування мають авторитет перед іншими фігурантами та, скоріше за все, здатні викликати у них страх, адже є явний факт підриву авторитету Збройних Сил України, однак після вчинення злочинів все ж таки, користуючись своїм статусом серед населення, зв`язками серед кримінального середовища та правоохоронних органів, будуть спільно впливати на свідків у різноманітних способах з метою зміни показань про обставини провадження, або взагалі відмови, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема перешкодити збору в повному об`ємі матеріалів, які характеризують його особу з метою затягування слідства та судового розгляду. Також встановлено, що ОСОБА_5 в подальшому може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом інформування можливих співучасників про встановлені досудовим розслідуванням обставини та про необхідність (або ж її відсутність) у знищенні речей та документів, а саме перебуваючи не під вартою надасть ОСОБА_5 можливість контактувати із нотаріусами з метою забезпечення переоформлення та укриття об`єктів нерухомості, які свідчать про його незаконне збагачення.

Крім того, на цій стадії досудового розслідування не допитано велику кількість осіб, а тому перебування на волі підозрюваного дасть можливість ОСОБА_5 спілкуватися з цими особами, а також іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення таких злочинів, що також може негативно вплинути на хід досудового розслідування. У такому разі, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваним, які обізнані про коло осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, шляхом умовлянь, чиненням тиску, погрозами та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, або взагалі відмови, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Ці факти дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 не тільки буде намагатися ввести в оману орган досудового розслідування шляхом висування неправдивих версій, а навпаки умисно вчиняти дії задля запобігання виявлення всього злочинного механізму, до якого причетні й інші особи, що також є предметом дослідження у цьому провадженні.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_5 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та в організації застосування та застосуванні військовою службовою особою насильства щодо підлеглого, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 4261 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення набуло суспільного резонансу.

Крім того, 16.08.2023 слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого:

статтею 368-5 КК України - незаконне збагачення, тобто набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи, що у відповідності до с. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Враховуючи вказані обставини, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може забезпечити продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що злочин, який інкримінується ОСОБА_5 та іншим підозрюваним, а також які досліджуються у цьому провадженні, вчинені з особливою зухвалістю та цинізмом, із залученням великої кількості осіб, орган досудового розслідування приходить до висновку про їх схильність до вчинення злочинів у різноманітних сферах, наявності широкого кола знайомства серед осіб з числа співробітників правоохоронних та контролюючих органів, які за проханням/вказівками підозрюваних можуть здійснювати тиск у різних формах на свідків або інших учасників провадження, що може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства у разі перебування на волі підозрюваного.

Щодо обставин які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слід зазначити, що на теперішній час у кримінальному провадженні необхідно провести та завершити проведення розпочатих раніше важливих слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу, і які мають значення для встановлення об`єктивної істини та отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду.

Неможливість отримання органом досудового розслідування висновків ряду експертиз, а також інших документів, надання кількома свідками показань, які фактично викривлені та можуть бути спрямовані на введення орган досудового розслідування в оману задля унеможливлення досягнення цілей кримінального судочинства, а також відмова від показань всіх без винятку підозрюваних на цій стадії слідства у сукупності призвело до утруднення збирання доказів, як наслідок їх дослідження та оцінки щодо фактичних обставин вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а прийняття передчасного кінцевого процесуального рішення може вкрай негативно вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування.

Незважаючи на те, що підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вручені повідомлення про підозру, на вказаній стадії досудового слідства у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ними та іншими фігурантами провадження (всього крім зазначених ще понад 3 осіб), як вказаних так і інших злочинів.

Передчасне вручення повідомлення про підозру зазначеним, а також іншим особам, не в остаточній та неповній редакції призведе до недотримання вимог ст. 2 КПК України у частині не притягнення інших учасників, які вчинили кримінальні правопорушення до кримінальної відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас, на даній стадії слідства здобуто відомості, які мають істотне значення для оцінки всіх раніше здобутих доказів, зокрема стосовно обставин вчинення у латентній формі вищевказаного злочину впродовж тривалого періоду часу, з дотриманням всіх притаманних такій категорії злочинів правил та норм конспірації, у зв`язку з чим є необхідність у їх перевірці на предмет достовірності, належності, наданні їм належної правової оцінки та прийняття за їх результатом кінцевого процесуального рішення.

З огляду на викладене та інші зазначені у клопотанні обставини, неможливо завершити досудове розслідування через особливу складність кримінального провадження і значну кількість слідчих та процесуальних дій, які у ньому необхідно провести для забезпечення повного і неупередженого розслідування, зокрема дотримання вимог ст. 2 КПК України, а саме:

отримати висновки судово медичної експертизи, щодо потерпілого ОСОБА_11 ;

отримати висновок судової психологічної експертизи, щодо потерпілого ОСОБА_11 ;

отримати висновок судової фототехнічних експертиз;

отримати висновки двох автотоварознавчих експертиз по автомобілях належних ОСОБА_9 ;

отримати висновок судової військової експертизи, яка знаходиться на виконанні у експертів Національного наукового центру «Інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса»;

отримати висновок комп`ютерно технічної експертизи, щодо вилученого мобільного телефону ОСОБА_10 ;

провести три тимчасові доступи до операторів мобільного зв`язку, та опрацювати отриману інформацію;

провести огляд отриманих матеріалів комп`ютерно технічних експертиз та надати їм належну правову оцінку;

встановити та допитати осіб, які утримували потерпілого ОСОБА_11 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_5 , після факту заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а для цього необхідно допитати увесь штат військовослужбовців, які несли службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 на протязі 25-27.04.2023;

з урахуванням отриманої у ході досудового розслідування та від оперативного підрозділу інформації визначитися з необхідністю у проведенні ряду слідчих дій з особами, яким відомі фактичні обставини вчинення вищевказаними підозрюваними та іншими особами вищевказаного злочину, а також їх причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, доцільність у здійсненні яких може виникнути під час досудового розслідування;

на підставі одержаної під час досудового розслідування інформації провести за участі фігурантів провадження, осіб, яким також може бути вручено повідомлення про підозру у вчинені таких та інших злочинів, а також свідків, уточнюючі допити з метою встановлення всіх детальних обставин вчинення зазначеної протиправної діяльності;

отримати з численних державних установ та організацій матеріали, результати яких можуть мати важливе доказове значення та слугувати як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження;

на підставі отриманих матеріалів, а також тих, які планується здобути за результатом проведених слідчих та процесуальних дій, здійснити додаткову реєстрацію та внести до ЄРДР відомості про інші епізоди протиправної діяльності, вчинені ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

після збору вказаних та інших доказів, їх оцінки з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінальних проваджень, визначитися із остаточною та вірною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та інших осіб, після чого скласти та вручити їм, а у випадку наявності достатніх доказів, і іншим особам, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, повідомлення про підозру в кінцевій редакції;

вчинити процесуальні дії, пов`язані із закінченням досудового розслідування;

здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

виконати вимоги ст. 290 КПК України;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, оскільки їх виконання потребує тривалого часу, значних зусиль, об`єктивного дослідження всіх здобутих доказів у їх сукупності. Зокрема, зазначене кримінальне провадження потребує проведення ретельного досудового розслідування та з тим, щоб проводити слідчі та процесуальні дії шляхом дотримання встановленого алгоритму та методики, які регламентують порядок їх виконання і забезпечують досягнення ефективного кінцевого результату. Винятково дотримання існуючих методик розслідування та поетапності виконання вищевказаних дій може надати слідчому, прокурору можливість оцінити кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Необхідність і доцільність проведення кожної слідчої та процесуальної дії встановлюються слідчим, прокурором у кожному конкретному випадку з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, доказову важливість обставин, які необхідно встановити, можливість перевірки цих обставин іншими способами тощо. Відповідно, одержання матеріалів слідчих дій тільки частково, та результатів висновків великої кількості експертиз набагато пізніше, інших документів від оперативних підрозділів та з інших органів і організацій, зумовлює відтермінування проведення інших слідчих та процесуальних дій на пізніший період, а їх передчасне проведення не буде сприяти ефективному розслідуванню та буде вказувати на зайвий формалізм.

На цій стадії досудового розслідування ще не допитано велику кількість осіб, а тому не продовження такого заходу забезпечення у такому вигляді щодо підозрюваного ОСОБА_5 дасть можливість йому спілкуватися з цими особами, а також іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення такого злочину, що також може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Окремим аспектом слід врахувати те, що органом досудового розслідування встановлено ще кілька осіб, які причетні до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Слід врахувати той факт, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 426 1 КК України, є суспільно небезпечним діянням, що порушує функції державних органів, підприємств, установ або організацій, незалежно від форми власності та галузей діяльності службових осіб, а самі службові злочини так чи інакше пов`язані з корупційними проявами. Особливості способів службових злочинів полягають у тому, що вони застосовуються не як одиничні дії, а найчастіше у вигляді продуманої системи злочинної діяльності, яка здійснюється протягом тривалого періоду, для яких є характерна загальна особливість основою їх способу є навмисне виконання (або невиконання) певних службових дій у вигляді розпоряджень, наказів, доручень, дозволів, заборон. Спосіб приховування службових злочинів нерідко є складовим елементом злочинної діяльності, здійснюваної відповідно до єдиного задуму, оскільки спосіб приховування їх передбачається заздалегідь.

На підставі викладеного, орган досудового розслідування приходить до висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України без продовження строку дії раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу вищевказаною ухвалою слідчого судді від 28.07.2023.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.ч. 2, 3, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1 КК України, а також наявність вищевказаних ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задоволити.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні не заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 26.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 4261 КК України, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315, ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 4261 КК України та за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

27 липня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

27.07.2023 з додержанням вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України.

28.08.2023 ОСОБА_5 додатково повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави строком на 2 (два) місяці до 16 год. 20 хв. 25.09.2023.

Крім того, в ході розгляду апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_5 31.08.2023 колегією Рівненського апеляційного суду вищевказана ухвала залишилася без змін.

Також, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.08.2023 ОСОБА_5 відсторонено від займаної посади до 25.09.2023.

Та в ході розгляду апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_5 31.08.2023 колегією Рівненського апеляційного суду вищевказана ухвала залишилися без змін.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 20.09.2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 26.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України, ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України, до шести місяців, тобто до 27 січня 2024 року включно.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.ч. 2, 3, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_5 слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він раніше не судимий, працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати заявлені стороною обвинувачення ризики не процесуальної поведінки підозрюваного.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з доводів прокурора, по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

Тому з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 встановлених у судовому засіданні ризиків, недостатньо для доведення того, що підозрюваний виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 197,199,309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пеньки Старкостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.ч. 2, 3, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1 КК України- запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, а саме до 18.11.2023 року, без визначення розміру застави.

Визначити місцем тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 державну установу «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 18.11.2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1