КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/487/18
Провадження № 1-кп/534/2/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 КК України, перебуває в провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області.

ОСОБА_4 під час судового засідання заявив суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 49 КК України, посилаючись на те, що з моменту вчинення ним кримінальних правопорушень уже минуло 6 років.

Суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення цього клопотання, дійшов таких висновків.

Пунктом 1 ч. 2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Водночас ч. 4 ст.286 КПК України встановлено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом встановлено, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 49 КК України, що не є реабілітуючою.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст.49КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років, у разі вчинення нетяжкого злочину.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 28.09.2017 року та 11.12.2017 року кримінальних правопорушень, віднесених до нетяжких злочинів, згідно зі ст. 12 КК України, а тому строк давності, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.49 КК України становить п`ять років.

В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що ніколи від явки до органів розслідування, прокурора чи суду не ухилявся та не переховувався. Про те, що він в ході досудового розслідування та під час судового розгляду знаходився у розшуку йому не було відомо.

В Постанові Верховного суду України по справі №344/7812/16-к від 03 червня 2021 року зазначається, що системним тлумаченням норм кримінального законодавства встановлено, що під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії особи, вчинені виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що у свою чергу змушує правоохоронні органи вживати відповідних заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника.

Верховним Судом по справі № 344/7812/16-к було також досліджено постанови слідчого про оголошення осіб у розшук, відповідно до яких обвинувачені за викликом для проведення слідчих дій не з`являються та встановити місце їх знаходження неможливо. При цьому жодних відомостей про те, що вказані особи належним чином сповіщені про необхідність явки до слідчого, з боку сторони обвинувачення до суду не надано. Урахувавши вищенаведене, оголошення осіб у розшук саме собою не свідчить про те, що вони ухилялись від досудового розслідування або суду, а будь-яких інших доказів, які 6 об?єктивно підтверджували факт переховування обвинувачених, надано не було, тому підстав для застосування положень ч. 2 ст.49 КК України у даному конкретному випадку суд не бачив.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у цьому кримінальному провадженні і розгляду клопотання, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Разом з тим, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що кримінальні правопорушення, за яким він обвинувачується є нетяжким злочином, та з моменту вчинення інкримінованих злочинів минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закривши щодо нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 КК України.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

За таких обставин цивільний позов потерпілої сторони ПП «Явір-2005» про відшкодування матеріальної шкоди необхідно залишити без розгляду.

В той же час, у випадках закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

З огляду на викладене та керуючись ст. 49, ч. 2 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої сторони ПП «Явір-2005» про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ПП «Явір-2005», що залишення позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1