Справа № 149/3532/22
Провадження №11-кп/801/957/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000391 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільника Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та застосувуючи вимоги статей 69, 102 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сулківка Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та застосувавши вимоги статей 69, 102 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 до державного бюджету України процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертизи в розмірі 943,90 гривень.

Вирішено питання з накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , законних представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, 08.11.2022 близько 23:45 годині неповнолітній ОСОБА_8 спільно із неповнолітнім ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік автобусної зупинки у центру міста Хмільника, що по проспекту Свободи, 13, помітили як спиною до них на лавці сидять ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які спілкувалась між собою. У ході спілкування між ними виник словесний конфлікт та розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_6 наніс два удари кулаками в область голови ОСОБА_15 , в результаті чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_6 наніс ще кілька ударів ногами по різним частинам тіла ОСОБА_15 , внаслідок чого ОСОБА_15 згідно висновку експерта № 56 від 25.11.2022 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, які згідно Наказу № 6 п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії (удару) твердого тупого предмета, чи від дії (співударяння) об такий.

В свою чергу ОСОБА_8 наніс кілька ударів по обличчю ОСОБА_14 , від яких останній впав на трав`яне покриття, після чого ОСОБА_8 наніс ще кілька ударів ногами по різним частинам його тіла, внаслідок чого ОСОБА_14 згідно висновку експерта № 55 від 25.11.2022 спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівої брови, які згідно Наказу № 6 п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, а також тілесні ушкодження у вигляді садна та синців на голові, саден на обох нижніх кінцівках, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник раптовий спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна вказаних осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись у відсутності інших осіб, які б могли зупинити їх дії ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_15 , який знаходився у сидячому положенні та в подальшому, не реагуючи на словесний опір ОСОБА_15 , ривком відірвав кишеню його куртки, у якій знаходився мобільний телефон марки "Iphone 6S 16 Gb Silver", IMEI НОМЕР_1 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № СЕ -19/102-22/17273 від 22.11.2022 станом на 08.11.2022 становила 3200 гривень та передав його ОСОБА_16 .

Продовжуючи свій спільний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_6 підняв із землі мобільний телефон марки "Iphone 13 128 Gb Green" ІМЕІ НОМЕР_2 , який випав з кишені ОСОБА_14 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № СЕ -19/102-22/17273 від 22.11.2022 станом на 08.11.2022 становить 28806 гривень, обкладинку коричневого кольору, в якій знаходились посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_17 та посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_14 , кредитну картка "Ощадбанк" № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_18 , гаманець, чорного кольору із написом "VERA PELLE" made in Italia із грошовими коштами 150 гривень, наявною в ньому монетою із написом "ONE DOLLAR, UNAITED STATES OF AMERICA, 1974", які належать ОСОБА_14 .

Своїми спільними умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_15 збитків на суму 3200 гривень, потерпілому ОСОБА_14 на суму 28956 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок та застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки призначене йому покарання є надто суворим.

Також суд помилково не врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як пом`якшуючу обставину при призначенні покарання.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить в апеляційній скарзі змінити вирок та застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що призначене ОСОБА_6 покарання є надто суворим, так як суд помилково не врахував пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також ризик у вчиненні ОСОБА_6 повторних кримінальних правопорушень визначений органом пробації як низький та його виправлення можливе без позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановити випробувальний строк 2 роки, в силу ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Свої вимоги ОСОБА_8 мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини, що характеризують його особу, також суд зазначив неправдиву інформацію щодо його ставлення до скоєного та зробив хибний висновок про відсутність в його поведінці щирого каяття.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за вказаною статтею, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановити випробувальний строк 2 роки, в силу ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд допустив порушення матеріального права, оскільки проігнорував відмову потерпілих від приватного обвинувачення та після постановлення ухвали про закриття кримінального провадження продовжив досліджувати докази у повній сукупності, які стосувались відповідальності обвинувачених за ч. 2 ст. 125 КК України.

Також суд не врахував обставину, що пом`якшує відповідальність, як щире каяття, так як ОСОБА_8 повністю визнавав свою вину під час досудового розслідування, сприяв розкриттю злочину, не оскаржував жодних рішень суду, критично поставився до своєї поведінки, просив вибачення у потерпілих і повністю компенсував заподіяну шкоду.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить в апеляційній скарзі змінити вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, а саме призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, визначивши йому іспитовий строк.

Такі вимоги захисник мотивує тим, що призначене судом покарання ОСОБА_8 не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його надмірної суворості.

Також судом не взято до уваги висновок органу пробації про низький рівень ризику вчинення повторно кримінального правопорушення, позицію потерпілих, які примирились з обвинуваченим та просили призначити мінімальний строк умовного покарання.

Крім того, ОСОБА_8 позитивно характеризується, навчається, допомагає матері утримувати сім`ю та господарство, і не становить небезпеки для суспільства та оточуючих.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , законних представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтримали апеляційні скарги щодо пом`якшення покарання неповнолітнім обвинуваченим, оскільки суд не в повній мірі врахував всі обставини, що пом`якшують покарання та прийшов до помилкового висновку, що відсутнє щире каяття у обвинувачених, зокрема обвинувачений ОСОБА_8 і законний представник ОСОБА_13 пояснювали, що неповнолітній ОСОБА_8 щиро жаліє з приводу вчиненого і розкаюється у вчиненому, не допускає більше порушень закону, продовжує навчання в професійно-технічному аграрному закладі на третьому курсі, крім того, батько обвинуваченого з перших днів повномасштабної агресії рф перебуває на фронті, тому обвинувачений, який проживає з матір`ю допомагає їй у веденні сільського господарства, інші діти матері обвинуваченого проживають окремо і не мають змоги допомагати, тому просять не позбавляти волі ОСОБА_8 , щоб він міг і надалі, за відсутності батька, допомагати матері, обвинувачений ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_12 також висловили жаль з приводу вчиненого і неповнолітній обвинувачений щиро розкаюється, просили врахувати, що сім`я обвинуваченого є багатодітною, через що мати і не змогла з`явитися до суду, через малий вік дітей, ОСОБА_6 також допомагає матері по господарству, навчається в професійно-технічному аграрному закладі на третьому курсі, також обвинувачений після закінчення навчального закладу бажає бути призваним до лав ЗСУ, прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки погоджується з вироком суду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційних скаргах не оскаржується, а лише щодо пом`якшення покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , врахувавши обставини, що пом`якшують покарання, відшкодування заподіяної шкоди, вчинення злочину неповнолітніми, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, вірно застосував ст. 69 КК України призначаючи покарання обвинуваченим.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для визнання обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття обвинувачених, з тих підстав, що незважаючи на визнання вини обвинуваченими своєї провини, їх поведінка під час досудового розслідування та судового розгляду жодним чином не свідчить, що вони дійсно визнали свою провину та своєю поведінкою, в тому числі під час надання показів в судді, висловлювали щирий жаль з приводу вчиненого.

Проте, суд не навів факти щодо поведінки обвинувачених, які судом взято до уваги.

Апеляційний суд не вбачає з матеріалів кримінального провадження підстав для не визнання обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки у вироку, крім іншого зазначено, що обвинувачені визнали себе винними, просили вибачення у потерпілих, які прийняли їх і просили суворо не карати обвинувачених, надати шанс для виправлення без позбавлення волі обвинувачених.

В ході апеляційного суду обвинувачені також просили взяти до уваги їх щире каяття, і апеляційний суд не вбачає підстав для невизнання даної обставини такою, що пом`якшує покарання і вважає, що вона має бути врахована при призначенні покарання обвинуваченим.

Також дана обставина тісно пов`язана з активним сприянням розкриттю злочину, яку суд першої інстанції визнав як пом`якшуюча.

Також судом лише формально зазначено принципи мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, де йдеться про врахування не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості, про що свідчить те, що суд першої інстанції також не взяв до уваги висновки органу пробації, відповідно до якого ризик у вчиненні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 повторно кримінального правопорушення визначений як низький, що виправлення неповнолітніх без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, так як на думку суду він не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, даним про особи обвинувачених і тяжкості вчиненого.

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду і вважає, що даний висновок має бути взято до уваги, оскільки він і передбачений законом для з`ясування всіх обставин набагато ширше ніж дані про особу і вчинений злочин, оскільки враховує обставини психологічного характеру, відношення в сім`ї, побуті і в сукупності дає, визначальні дані щодо прийняття рішення про можливість виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства або без ізоляції.

Також суд першої інстанції зазначив у вироку, що обвинувачені навчалися, проте обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 продовжують навчання, є студентами третього курсу і покарання у виді реального позбавлення волі позбавить їх можливості завершити навчання та отримати професійну спеціальність в області аграрної діяльності.

Зважаючи на викладене, судом апеляційної інстанції враховано ряд нових обставин, які не були взяті до уваги судом першої інстанції: це щире каяття обвинувачених, висновок органу пробації щодо можливості їх виправлення без реального позбавлення волі, продовження навчання в учбовому закладі по здобуттю спеціальності, на даний час також є ще неповнолітніми, необхідність допомоги в сім`ях, зважаючи на те, що батько ОСОБА_8 перебуває в лавах ЗСУ, а в сім`ї ОСОБА_6 є ще неповнолітні діти, і обвинувачений допомагає матері по господарству, позитивні характеристики, думку потерпілих щодо не призначення суворого покарання, і в сукупності дають підстави для застосування ст. 75, 104 КК України до призначеного покарання, з покладенням обов`язків, які будуть сприяти контролю за поведінкою обвинувачених, так як апеляційний суд прийшов до висновку, що виправлення неповнолітніх можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 414, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовільнити.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2023 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, з застосуванням ст. 69, 102 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, з застосуванням ст. 69, 102 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 рахувати з дня проголошення вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4