Справа № 755/8259/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001510 від 24.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому, на підставі відповідних Указів Президента України неодноразово продовжувався та станом на 25.02.2023 являється діючим.

Так, 22.04.2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 виходячи з парадного № 1 будинку АДРЕСА_3 , помітив на відпочинковій зоні поблизу зазначеного будинку (лавочці) рюкзак світло-сірого кольору, в якому знаходився гаманець світло рожевого кольору, косметичка червоного кольору та грошові кошти в сумі 3 800 грн., що належить ОСОБА_6 . В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_6 майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими для інших осіб, взяв з лавки рюкзак світло сірого-кольору, вартість якого становить 327 гривень, в середині якого знаходився гаманець світло рожевого кольору вартістю 120 гривень, косметичка червоного кольору вартістю 98 гривень, та грошові кошти в сумі 3800 гривень, та інше майно, яке не представляє цінності, що належать ОСОБА_6

3 метою доведення свого злочинного умислу, що направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану до кінця, ОСОБА_3 тримаючи в руках викрадений рюкзак світло-сірого кольору в якому знаходилося і інше майно потерпілої зайшов до приміщення своєї квартири АДРЕСА_4 та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4345 гривень 00 копійок.

Крім того, 22.04.2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 виходячи з парадного № 1 будинку № 9, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, помітив на відпочинковій зоні поблизу зазначеного будинку (лавочці) рюкзак світло-сірого кольору, що належить ОСОБА_6 , який він таємно викрав. Після чого, при огляді вмісту викраденого рюкзака, серед інших викрадених речей, знаходився паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1998 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_6 , та довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання дістав із рюкзака світло-сірого кольору, тим самим незаконно заволодів, паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1998 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_6 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 . Після чого, переслідуючи особисті цілі ОСОБА_3 почав зберігати за місцем свого проживання паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , якими незаконно заволодів.

Крім того, 22.04.2023 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , виходячи з парадного № 1 будинку № 9, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, помітив на відпочинковій зоні поблизу зазначеного будинку (лавочці) рюкзак світло-сірого кольору, який викрав. Після чого, при огляді вмісту викраденого рюкзака, серед інших викрадених речей ОСОБА_3 виявив платіжну карту банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , на якій був наявний код доступу.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на викрадення офіційного документа платіжної карти банку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , на якій був наявний код доступу, що належить ОСОБА_6 .

При цьому платіжна картка за своїм юридичним значенням (правовим режимом) тa функціональним призначенням відповідно до чинного законодавства є платіжним інструментом - засобом доступу до банківського рахунку, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених договором, і є різновидом офіційних документів.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи особисті корисливі мотиви на заволодіння чужим майном, таємно викрав з рюкзаку світло-сірого кольору, платіжну картку банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_6 , та відповідно до пункту 1.27 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абз. 2 ст. 1 ЗУ «Про інформацію» є документом.

23.04.2023 року, не пізніше 05 год. 42 хв., у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими, переслідуючи особисті корисливі мотиви на незаконне збагачення для інших осіб за допомогою раніше викраденого офіційного документа, а саме платіжної картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_6 , попередньо знаючи пін-код до цієї платіжної картки, банкомату AT КБ «ПриватБанк» №CAK30185, що знаходиться по вул. Миколайчука, 4 в м. Київ, за допомогою функції «Зняття готівки» в банкоматі, в період часу з 05 год. 44 хв. до 05 год. 48 хв. 23 травня 2023 року здійснив 3 операції зі зняття коштів у розмірі 14 046, 78 гривень (1 операція на суму 8316, 78 грн; 2 операція на суму 5200 грн; 3 операція на суму 530 грн.), тим самим викрав із банківського рахунку потерпілої ОСОБА_6 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти на загальну суму 14 046, 78 грн., чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_3 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 завдав майнової шкоди на суму 14 046 гривень 78 копійок.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у викрадені офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 357 КК України та у незаконному заволодінні паспортом та іншим важливим особистим документом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3, ст. 357 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 22 квітня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку, помітив рюкзак, який знаходився на лавці, в подальшому помістив рюкзак під куртку в яку був одягнений та заніс його додому, оглянувши вміст рюкзака, побачив, що в середині рюкзака знаходився паспорт громадянина України, банківська картка з надписом пінкоду, та грошові кошти, точної суми не пам`ятає, зазначив, що не знав, що паспорт громадянина України належить його сусідці, зокрема, повідомив, що за грошові кошти які знаходилися у рюкзаку та коштів з банківської карти, з якої він зняв у банкоматі придбав ліки. У скоєному щиро кається, жалкує, що так сталося, зазначив, що потерпілій ОСОБА_6 відшкодував шкоду у повному обсязі.

Зокрема, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладеного в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні незаконного привласнення офіційного документу з корисливих мотивів та кваліфікує його дії за ч.1 ст.357 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим документом та кваліфікує його дії за ч. 3 ст.357 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодовано заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_6 , що підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_6 про те, що претензій матеріального або морального характеру до ОСОБА_3 вона не має, оскільки останнім відшкодовано матеріальну та моральну шкоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст. 357 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, розміру заподіяної матеріальної шкоди, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, відшкодував потерпілій заподіяну ним шкоду) наявності пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати виннуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст.357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді 1 року обмеження волі.

- за ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: рюкзак світло сірого кольору, в якому знаходиться особисті речі, що вилучено та поміщено до спец пакету № KIV 6123354, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 01 жовтня 1998 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_6 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 -залишити у її власності, диск СD-R диск, з надписом вх.3926473-ВБ- від 17.05.2023 року, два диска DVD-R- залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2889/23 від 25.05.2023 року в розмірі 300 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: