ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

учасники кримінального провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 ,

з боку обвинувачення - детектив ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Київ клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «С.П.Т.», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 11.05.2019,

установив:

24.11.2023 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «С.П.Т.», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 11.05.2019.

І. Суть клопотання

Детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБ України) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2019 (справа № 757/45865/19-к, провадження № 1-кс/41746/19) у кримінальному провадженні № 0001202 накладено арешт на нерухоме майно у вигляді земельних ділянок, а саме на земельні ділянки за № 26, 27 та 30, розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, «Радужний» масив ж/масиву «Ульянівка» , зареєстровані на праві приватної власності за ТОВ «ПЕЛУЧО» (), встановивши заборону розпоряджатися, відчужувати будь-яким чином вказані земельні ділянки юридичним та фізичним особам, а також органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділених функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти з ним дії, пов`язані з проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу тощо) та заборону будь-яким юридичним та фізичним особам, державним та приватним установам вчиняти будь-які дії, пов`язані з проведенням будівельних та підготовчих робіт на вказаних земельних ділянках.

Внаслідок неодноразового виділення/об`єднання матеріалів досудового розслідування, в силу положень ст. 217 КПК України, наразі проведення окремого слідства у кримінальному провадженні № 0001202 унеможливлено, а події та обставини вчинення кримінальних правопорушень, які стали підставою для реєстрації провадження та надалі слугували обґрунтуванням постановлення слідчим суддею ухвали про арешт майна, на цей час досліджуються в межах кримінального провадження № 0000639.

Дійсним правомірним та законним власником земельних ділянок № 27 та 30 є виключно ТОВ «С.П.Т.».

За результатами аналізу змісту ухвали слідчого судді про арешт майна та відображеного у ній змісту клопотання прокурора, копій документів, якими обґрунтовано його доводи, встановлено, що відповідні процесуальні дії та рішення сторони обвинувачення щодо забезпечення збереження земельних ділянок як речового доказу у кримінальному провадженні мало виправданий характер саме на момент постановлення ухвали суду від 30.08.2019.

На думку адвоката ОСОБА_3 , враховуючи перебіг, поточний стан і статус досудового розслідування у кримінальному провадженні, у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення як арешт земельних ділянок відпала потреба.

Так, до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні належать, у тому числі обставини спроб, спрямованих на протиправне вибуття земельних ділянок із законної власності ТОВ «С.П.Т.». Земельні ділянки фактично виступали предметом кримінального протиправного посягання. Відтак, у ході вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі проводився ряд незаконних реєстраційних дій, внаслідок чого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно протягом певного часу відображались відомості щодо того, що власником земельних ділянок нібито є ТОВ «ПЕЛУЧО» ().

Таким чином, саме на момент постановлення слідчим суддею ухвали від 30.08.2019 дійсно існувала реальна загроза вчинення протиправних дій з відчуження/іншого розпорядження земельних ділянок, а земельні ділянки правомірно визнавались речовими доказами та стосовно них застосовувався такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Далі, після вжиття ряду правових заходів, у Реєстрах відбулось поновлення відомостей щодо записів про ТОВ «С.П.Т.», як єдиного та законного власника земельних ділянок. Із викладеного вбачається, що ризик протиправного вибуття земельних ділянок з власності ТОВ «С.П.Т.» наразі відсутній, що у свою чергу виключає існування відповідної підстави для накладення арешту на майно і повинно мати наслідком скасування арешту.

Також, у цьому кримінальному провадженні офіційно повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. При цьому, на думку адвоката ОСОБА_3 , сторона обвинувачення не вбачає необхідності у проведенні стосовно земельних ділянок будь-яких інших додаткових процесуальних дій, враховуючи завершення досудового розслідування, його попереднє визнання та долучення до матеріалів досудового розслідування саме як речового доказу.

Таким чином, адвокат ОСОБА_3 дійшов висновку, що у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді від 30.08.2019, відпала потреба.

Продовження дії арешту майна протягом більш ніж чотирьох років надмірно обмежує ТОВ «С.П.Т.» у його законних правах та фактично безстроково позбавляє товариство можливості розпорядження правом власності на ці земельні ділянки.

Зокрема, у кримінальному провадженні об`єднано матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000711, в якому на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.10.2019 (судова справа № 991/671/19) на земельні ділянки накладено аналогічний арешт майна. Тому, фактично, на цей момент у кримінальному провадженні стосовно одних і тих самих об`єктів продовжують діяти два окремих (подібних) заходи забезпечення кримінального провадження.

З огляду на викладене, продовження дії арешту майна на підставі ухвали від 10.10.2019, додаткове застосування арешту майна стосовно земельних ділянок на підставі ухвали від 30.08.2019 є надмірним і таким, що не відповідає дійсним цілям кримінального провадження.

На підставі викладеного адвокат ОСОБА_3 просив скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2019 (справа № 757/45865/19-к, провадження № 1-кс/41746/19) у кримінальному провадженні № 0001202, в частині накладення арешту на нерухоме майно у вигляді земельних ділянок, а саме: земельних ділянок № 27 та № 30, розташованих за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, «Радужний» масив ж/масиву «Ульянівка» та усі застосовані ухвалою слідчого судді заборони та обмеження за наслідками накладення такого арешту.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження

Представник ТОВ «С.П.Т.» адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні подане ним клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

У судовому засіданні детектив Національного бюро ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна. Зазначив, що у кримінальному провадженні розслідується лише один епізод стосовно земельних ділянок. Статус речового доказу цих земельних ділянок визначався тричі. Фактично, як йому відомо, у кримінальному провадженні № … 903, де накладався арешт, земельні ділянки було визнано речовим доказом з інших підстав. У ньому досліджувалось питання щодо законності набуття цих земельних ділянок, їх об`єднання між собою, а у провадженні існувала необхідність проведення судової експертизи. У провадженні, досудове розслідування якого здійснювалось детективами Національного бюро, була необхідність збереження речового доказу, який був предметом вчинення злочину. Тобто, у постановах про визнання земельних ділянок речовими доказами, підстави їх визнання можуть бути різними.

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка слідчого судді

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина перша статті 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, учасник кримінального провадження, який подав таке клопотання, має довести, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба або, що арешт на майно накладено необґрунтовано.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2019 (справа № 757/45865/19-к) у межах кримінального провадження № 0001202 від 23.08.2019 накладено арешт на нерухоме майно у вигляді земельних ділянок, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0384, площею 1,2893 га, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, «Радужний» масив ж/масиву «Ульянівка», земельна ділянка 30 , зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ «ПЕЛУЧО» (),

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0401, площею 11,9356 га, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, «Радужний» масив ж/масиву «Ульянівка», земельна ділянка 27 , зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ «ПЕЛУЧО» (),

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0402, площею 13,6632 га, розташовану за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, «Радужний» масив ж/масиву «Ульянівка», земельна ділянка 26 , зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ «ПЕЛУЧО» (),

встановивши заборону розпоряджатися, відчужувати будь-яким чином вказані земельні ділянки юридичним та фізичним особам, а також органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділених функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти з ним дії, пов`язані з проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу тощо) та заборону будь-яким юридичним та фізичним особам, державним та приватним установам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з проведенням будівельних та підготовчих робіт на вказаних земельних ділянках.

Зі змісту мотивувальної частини зазначеної вище ухвали вбачається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Про обґрунтованість накладеного на майно арешту за п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України буде свідчити, по-перше, те, що такий захід забезпечення кримінального провадження передбачений кримінальним процесуальним законом. По-друге, мають існувати факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.08.2019, є таким, що передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки накладений з метою забезпечення збереження речового доказу (інші мотиви прийняття такого рішення, відповідно до змісту мотивувальної частини ухвали, відсутні).

Відомості про оскарження ТОВ «С.П.Т.», його представниками, ухвали слідчого судді про накладення арешту від 30.08.2019 до суду апеляційної інстанції у матеріалах клопотання відсутні.

Підставою для скасування арешту майна, на думку адвоката ОСОБА_3 , є те, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Слідчий суддя зазначає, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними.

Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, Суд у рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини», оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п. 195). Крім того, в п. 203 рішення у наведеній справі Суд, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Таким чином, накладення арешту не має на меті позбавити особу належного їй на праві власності майна, а лише тимчасово обмежити її право користуватись та/або розпоряджатись ним, зокрема, до закінчення кримінального провадження тощо.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що арешт на земельні ділянки накладено необґрунтовано, оскільки кримінальне провадження на теперішній час триває, арешт накладено з метою забезпечення збереження речового доказу, питання про долю якого вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Окрім цього, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідки № 353608778 та № 353609506 від 08.11.2023) земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0384 та :01:001:0401, розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, «Радужний» масив ж/масиву «Ульянівка», земельні ділянки 30 та 27 відповідно, мають наступні зареєстровані обтяження:

- арешт нерухомого майна за ухвалою Вищого антикорупційного суду від 10.10.2019 (справа № 991/671/19);

- арешт нерухомого майна за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2019 (справа № 757/45865/19-к);

- арешт нерухомого майна за ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2019 (справа № 522/25776/16).

Тобто, на момент звернення адвоката ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту до слідчого судді, об`єкт нерухомого майна арештований на підставі трьох різних судових рішень, які у передбаченому законом порядку набрали законної сили та скасовані не були.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту не було доведено, що відпала потреба у подальшому арешті майна, накладеному у кримінальному провадженні № 0001202 від 23.08.2019, яке постановами прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 29.01.2021 та від 18.01.2022 в подальшому було об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 0000639 від 11.05.2019.

Жодних фактів та обставин, які свідчать про те, що захід забезпечення кримінального провадження застосовано необґрунтовано, адвокатом ОСОБА_3 у клопотанні зазначено не було.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту, на підставі долучених до нього документів, також не було встановлено, що майно, на яке ухвалою слідчого судді було накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи у його подальшому застосуванні відпала потреба, у зв`язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «С.П.Т.», про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 132, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «С.П.Т.», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 11.05.2019 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5