Справа № 184/1774/23
Провадження № 1-кп/0182/632/2024
У Х В А Л А

Іменем України

02.02.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого -судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 20.07.2023 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ч.4 ст.187 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових за №0000283 від 20.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ч.4 ст.187 КК України Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 лютого 2024 року. Стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 у кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк не більше шістдесяти днів, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, оскільки у разі доведеності його вини, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Крім того, на думку прокурора, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, потерпілу, з якими особисто знайомий.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка вже допитана судом, в судове засідання не з`явилася.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились у зв`язку з неможливістю прибути у визначений час до зали судового засідання та оголошення загрози артилерійського обстрілу.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики зазначені у клопотанні є необґрунтованими. Він має постійне місце проживання, в АДРЕСА_1 , де він мешкає з цивільною дружиною і фактично вони є власниками цього будинку, оскільки попередня власниця виїхала для постійного проживання за межі України. Він не має наміру переховуватися від суду і подальшому і не переховувався під час досудового розслідування. На його переконання, потерпіла надає неправдиві покази, але він не може впливати на неї, бо вона вже допитана судом. Інші свідки не буди очевидцями події злочину в якому його звинувачують. Тому, фактично будь-які ризики відсутні, які б давали прокурору право вимагати продовження його тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного і просив обрати стосовно запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на особисту свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.07.2011, „Осаковський проти України" від 17.07.2014 та ін).

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. Суд враховує такі ризики, як можливість ухилитися від суду, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин, який є особливо тяжким відповідно до вимог ст. 12 КПК України, за попередньою змовою зі своєю дружиною, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з застосуванням ножа стосовно потерпілої, яка є особою похилого віку. Свідки у справі не допитані тому існує наявність такого ризику, як можливість впливу на них. Крім того, останньому відоме місце проживання потерпілої, її вік, що не виключає можливість впливу і на саму потерпілу і її онука, який є також свідком у кримінальному провадженні. До того ж, у разі доведеності провини обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, що є свідомим для обвинуваченого і також може спонукати його до ухилення від суду в подальшому.

У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований та немає законного стабільного джерела доходу. Він має постійне місце проживання і реєстрації, але як повідомив суду, він дорослий чоловік і проживати за місцем реєстрації з мамою, він не буде, а будинок, де мешкав обвинувачений, зі слів останнього вони з дружиною мали намір викупити, але не встигли, бо власниця виїхала за межі України. До того , дружина обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_9 також є обвинуваченою у зазначеному кримінальному провадженні і вони обоє не надали до тепер суду пояснень щодо висунутого кожному з них обвинувачення. Обвинувачений в своєму оточенні не має осіб, які б викликали довіру у суду і які б виявили бажання і мали реальну можливість контролювати його процесуальну поведінку.

Враховуючи наявність в країні військового стану, роботу суду на території, де ведуться бойові дії, вищезазначені ризики можуть лише збільшитися, що унеможливить розгляд справи судом по суті. Тому, в задоволенні клопотання обвинуваченого і його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити. А клопотання прокурора щодо подальшого тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню.

Розмір застави стосовно обвинуваченого не визначався раніше і з урахуванням матеріального становища обвинуваченого, підстави для його визначення відсутні.

Керуючись ст. 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, тобто до 01 квітня 2024 року.

Копію ухвали направити для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 та для виконання начальнику ДУВП (4) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати копію ухвали в суді.

Повний текст ухвали проголошено о 09.30 год.. 05.02.2024 р..

Суддя: ОСОБА_1