справа № 488/1501/23
провадження № 1-кп/488/294/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої по справі - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000076 від 23.01.2023 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, пенсіонера військової служби, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, неповнолітніх дітей не має, не судимий

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін якого продовжено до 18.08.2023.

19.01.2023 о 16:30 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем роботи на території Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП»», розташованого по вул. Знаменська, 4, в Корабельному районі міста Миколаєва, будучи працівником цеху № 1, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, з приміщення дільниці №3 цеху №4 шляхом вільного доступу таємно заволодів майном, яке належить Державному підприємству «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП», а саме «Перетворювач ПТ - 200 Ц - III з номером № 8244730» вартістю 9800 гривень, який сховав у власний рюкзак та намагався з викраденим майном залишити територію підприємства, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки 19.01.2023 о 16:30 був зупинений на КПП ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП»» співробітниками охорони підприємства, при цьому вчинивши усі дії, які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Вказане діяння передбачає кримінальну відповідальність за ч.2 статті 15 ч. 4 статті 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану.

Матеріальна шкода, завдана Державному підприємству «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП», складає 9800 гривень грн., в ході досудового розслідування відшкодована в повному обсязі шляхом повернення майна.

В ході судового розгляду ОСОБА_4 свою вину за висунутим обвинуваченням визнав повністю та пояснив, що в січні 2023 року, будучи працівником ДП НАРП, в кінці робочого дня, закінчивши роботи по облаштуванню цеху, що піддався обстрілам держави-агресора, віднайшов в одному з приміщень ДП НАРП перетворювач, який міг бути використаний для облаштування електричної енергії. Розцінюючи дане майно, як давнє, таке, що не представляє цінності для ДП НАРП, поклавши останній у рюкзак, направився до виходу з заводу, коли був зупинений службою охорони ДП НАРП, та якими виявлено даний перетворювач і повернуто власнику.

У скоєному ОСОБА_4 щиро розкаявся, вказував, що дане майно сприймав як непотріб і лише з цих мотивів взяв його. Розуміє протиправний характер своїх дій та соромиться вчиненого.

Представник потерпілого ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника.

За згодою обвинуваченого, за клопотанням прокурора судом, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, що вірно кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 2 статті 15, 4 статті 185 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття у вчиненому, що майно повернуто власнику та фактично негативних наслідків не настало, що відповідно до ч.1 ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України), відсутні.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, є військовим пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, має трудові подяки, опікується матір`ю пенсіонеркою, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , виходячи із змісту ст.ст.50 і 65 КК України, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, згідно ст. 12 КК України, при цьому приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який має виключно позитивні характеристики, та наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а тому погоджується з позицією сторін щодо можливості призначення покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За змістом ст. 69 КК призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим. З урахуванням санкції ч.4 ст. 185 КК України, даним про особу винного та обставинам, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що в даному конкретному випадку є достатні підстави застосування положень ст. 69 КК України, що в тому числі відповідатиме меті покарання, а також принципам його індивідуалізації, співмірності та справедливості.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

Речовий доказ: перетворювач ПТ-200Ц-ІІІ з номером №8244730 - залишити власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня направити представнику потерпілого.

В судовому засіданні відповідно до положень ст. 615 КПК України проголошено резолютивну частину вироку, повний текст якого негайно вручити учасникам після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1