Справа № 302/1750/23
Провадження № 1-кп/302/169/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке 18 вересня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Воловець Закарпатської області, не одруженого не працюючого, з неповною загальною середньою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

представник потерпілих адвокат ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2022 року близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_3 не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із пасажирами ОСОБА_9 , який сидів на передньому сидінні пасажира та пасажирами заднього сидіння, які сиділи зліва на право: ОСОБА_10 , неповнолітнім ОСОБА_11 , який тримав на руках неповнолітню ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яка тримала на руках неповнолітню ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , рухався по своїй правій смузі руху вулиці Центральна, в населеному пункті село Ізки Хустського району Закарпатської області, зі швидкістю 50 км/год, яка не перевищувала максимально дозволену швидкість у населених пунктах, по автодорозі «Т-07-18» сполученням «Нижні Ворота Воловець Міжгір`я», зі сторони смт. Воловець у напрямку смт. Міжгір`я. Рухаючись таким чином, проїжджаючи заокругленість дороги ліворуч, що по ходу його руху перед будинком № 224, по вулиці Центральна в с. Ізки, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), діючи в порушення вимог п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п. 1.10. (в частині значення терміну «водій» та «небезпека для руху», п.п. б), д) п. 2.3., п. 12.3., п. 21.1. та п.п. 1.1 (вузька суцільна лінія) п. 34 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року, будучи самовпевненим, керуючи автомобілем, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, пасажирами якого було семеро осіб, при наявності чотирьох обладнаних місць для сидіння, дозволених технічними характеристиками автомобіля, розраховуючи на свій водійський досвід та навики керування транспортним засобом, здобуті самостійно за межами автошколи, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, у вигляді зустрічного транспортного засобу, що рухається безпричинно йому на зустріч у його смузі руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, та з моменту настання якої мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, не відвертаючи кермо ліворуч і не виїжджаючи на смугу зустрічного руху, зупинити свій автомобіль до місця зіткнення і цим самим уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки, застосував маневрування ліворуч, чим самим перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, на які в`їзд заборонено, виїхав частково на зустрічну смуг руху та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «MITSUBISHI» моделі «Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який створюючи ОСОБА_3 небезпеку для руху, в останній момент також змінив напрямок свого руху із лівої зустрічної смуги руху, відносно його напрямку, у бік своєї правої смуги руху.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, передній пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву печінки; розриву аорти; розриву навколосерцевої сумки; розривів обох легень; проникаючої рвано-забійної рани черева справа; множинних переломів ребер справа та зліва; рвано-забійних ран чола, перенісся та правого колінного суглобу; синців обличчя та правого колінного суглобу. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, вкладаються в час події, яка мала місце 06.07.2022 та які, згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Смерть ОСОБА_9 є насильницькою та між даною дорожньо-транспортною пригодою та настанням його смерті вбачається прямий причинний зв`язок.

Окрім цього, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажири заднього сидіння автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме:

1) ОСОБА_15 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани тім`яної ділянки справа, садна правої надбрівної ділянки, правого стегна, правої гомілки, лівого колінного суглобу, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку І-ІІ ступеня, 3ХСТ, перелому поперечного відростку С2, забійно-рваної рани волосистої частини голови. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, вкладаються в час події, яка мала місце 06.07.2022 та які, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості;

2) Малолітня ОСОБА_14 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірних покривах епігастральної ділянки справа, синців та садна на шкірних покривах правого стегна, перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, вкладаються в час події, яка мала місце 06.07.2022 та які, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 порушив вимоги п. 1.2., п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. (в частині значення терміну «водій» та «небезпека для руху», п.п. б), д) п. 2.3., п. 12.3., п. 21.1. та п.п. 1.1 (вузька суцільна лінія) п. 34 «Правил дорожнього руху», якими визначено:

- п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

- п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: «водій» - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п.п. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.п. д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 21.1. Дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення;

- п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка.

- п.п. 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду неповнолітній ОСОБА_3 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10. (в частині значення терміну «водій» та «небезпека для руху», п. 12.3. та п.п. 1.1 (вузька суцільна лінія) п. 34 «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою його смерть, отриманням ОСОБА_15 та малолітньою ОСОБА_14 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п.п. б), д) п. 2.3. та п. 21.1. «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та введені в дію з 01 січня 2002 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у присутності законного представника свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 06.07.2023 після 00.00 год. ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп?яніння, попросив, щоб він відвіз його та інших осіб в смт. Міжгір?я, на що він погодився незважаючи на те, що не має права керування транспортними засобами. Пам?ятає, як керуючи автомобілем в с. Ізки, на смугу його руху виїхав зустрічний автомобіль, він злякався та розгубившись, скерував автомобіль, яким керував на зустрічну смугу, в подальшому відбулося зіткнення, після якого прийшов до тями через декілька днів у лікарні. В скоєному щиро розкаявся, висловив жаль з приводу наслідків проявленої ним неуважності та недотримання правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом. Підтвердив готовність нести передбачену законом відповідальність за вчинене ним діяння.

Потерпілі в судове засідання не з?явилися, подали заяви з проханням розгляду кримінального правопорушення без їх участі повідомивши про відсутність претензій до обвинуваченого.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні висловив позицію потерпілих за якою вони не мають будь-яких претензій до обвинуваченого та наполягають на призначенні обвинуваченому покарання без позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини по провадженню, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки частини 3 статті 349, частини 2 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, з`ясування у представника потерпілих позицію щодо міри покарання, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, які ним не оспорюються, роз`яснивши усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення в порядку дослідження доказів згідно частини 3 статті 349 КПК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за частиною 2 статті 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Санкцією частини 2 статті 286 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За змістом частин першої та другої статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України:

--- суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання (пункт 3 частини 1);

--- особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (частина 2).

За змістом частини 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом статті 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

При вирішенні питання про вид і розмір покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та його наслідки, умови за яких було вчинене кримінальне правопорушення, характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, керування транспортним засобом у тверезому стані, керування транспортним засобом без права керування ним, вчинив кримінальне правопорушення з необережною формою вини, яка свідчить про те, що в будь-якому випадку, вчиняючи дане кримінальне правопорушення, не бажав настання тяжких наслідків, і за жодних обставин не мав наміру спричинити смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, його вік та стан здоров`я після ДТП, на момент вчинення кримінального правопорушення раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позицію потерпілих, позицію сторони обвинувачення щодо необхідності призначення покарання з іспитовим строком з позбавленням права керування транспортними засобами, а також обставини, що впливають на його покарання, з яких пом`якшуючими відповідно до статті 66 КК України визнає: щире каяття, про що свідчить повне визнання своєї вини та готовність нести покарання за вчинене, а також вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обтяжуючих обставин згідно статті 67 КК України, не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді Мукачівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, ризик небезпеки ОСОБА_3 для суспільства та ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації вважає за доцільне покласти на правопорушника обов`язки відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України.

За встановлених у сукупності обставин, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, змісту досудової доповіді, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які свідчать про дійсне, відверте визнання останнім своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позиції потерпілих та сторони обвинувачення, виходячи з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що в даному конкретному випадку виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким визнає його винуватим із застосуванням статей 75 та 76 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки з огляду на те, що на момент ухвалення вироку обвинувачений є повнолітнім та виходячи з позиції викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, а також буде відповідати не тільки загальним принципам призначення кримінального покарання, але й принципу його незворотності.

Призначаючи покарання, суд також зауважує, що тимчасова ізоляція від суспільства обвинуваченого, враховуючи дані про його особу, на переконання суду, не буде для останнього доцільнішим для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, аніж контроль протягом визначеного терміну над його поведінкою та мисленням самим обвинуваченим, супроводженим зовнішнім контролем з боку органу пробації.

Враховуючи наявність вироку Залізничного районного суду м. Львова від 21.04.2023 зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.07.2023, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 186, частиною 1 статті 357 КК України та з урахуванням статей 69, 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути визначене за сукупністю кримінальних правопорушень.

З огляду на перебування на розгляду суду кримінального провадження щодо іншого учасника ДТП, відповідно до статті 124 КПК України із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави половину процесуальних витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 20819,54 грн.

Керуючись статтями 124, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та йому призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі частин 1 та 4 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.04.2023 зміненого в частині призначеного покарання ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.07.2023, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п?ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі статей 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді п?яти років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку терміном два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 20819,54 грн. (двадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 54 коп.).

До вступу вироку в закону силу обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1