КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/6293/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2023,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2023 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення від 06.03.2023 за вх.№1897зкп/к суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що як встановлено із матеріалів скарги, ТУ ДБР, розташоване прийнята заява ОСОБА_8 №767 про вчинення на думку останнього суддею ОСОБА_9 кримінальних правопорушень. З клопотання вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке вважає вчиненими суддею Печерського районного суду м. Києва.

Одночасно слідчий суддя враховує, що доводи ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення судді ОСОБА_7 , зводяться фактично до незгоди з судовими рішеннями, прийнятими слідчим суддею за його скаргами, що не може свідчити про наявність даних, які свідчать про об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень в діях особи, та які слугують підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України. Підстав для зобов`язання слідчого, прокурора внести відомості до ЄРДР щодо судді, у зв`язку з прийняттям ним будь - якого судового рішення, яке є законним, доки не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку, не переглянуте компетентним судом, є обов`язковим до виконання у відповідності до ч.5 ст.124 Конституції України, - буде порушувати гарантії незалежності судді у виконанні ним професійних обов`язків та свідчити про втручання в діяльність судді.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_6 , щодо зобов`язання внесення відомостей про злочин щодо професійного судді, у зв`язку із винесеним ним судовим рішенням не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Разом із тим, питання порушені у даній скарзі, щодо надання окремої оцінки факту порушення керівником другого СВ ТУДБР, розташованого у м.Києві законодавства, що призвело до невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, виходять за межі повноважень слідчого судді при розгляді скарги, що визначені положеннями ст. 307 КПК України.

Отже, враховуючи, що питання порушене у даній скарзі не ґрунтуються на положеннях КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на грубі порушення судом першої інстанції процесуального законодавства, істотні порушення його прав і інтересів, незаконність і невмотивованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2023 просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Надати окрему оцінку по вказаним у скарзі фактам істотного порушення слідчим суддею вимог, положень і приписів ст. 8 ч. 1, 19 ч. 2, 55 ч. 1, 68 ч. 1, 129 ч.ч. 1 та 2 п-ти 1 і 2 Конституції, ст. 6 п. 1 Конвенції, ст.ст. 1 ч. 1, 2 ч. 1, 7 ч. 1 п-ти 1-3, 8 ч. 1,9 ч.ч. 1, 5, 21 ч. 3 , 22 ч.ч. 1,2 ,6 , 56 ч. 3 п. 2, 318 ч. 2, 370 ч. 1, 412 ч.ч. 1, 2 п. 5 КПК,, ст.ст. 9 ч. 2, 56 ч. 7 п. 1 Закону України «Про судоустрій» та роз`яснень п. 2, 14 а.1 ППВСУ №11, п. 12 а.1 ППВСУ №13.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя, грубо діючи, всупереч процесуальних вимог і положень ст. ст. 1 ч. 1, 9 ч. 1 та ч. 2 ст. 318 КПК, під час проведення 16.06.2023 р. судового засідання по розгляду його скарги на бездіяльність ТУДБР, без з`ясування причини його неявки, як заявника, та ігнорування факту відсутності у суду відомостей про належне повідомлення його про проведення вказаного судового засідання, провів судове засідання та відмовив у задоволенні його скарги, чим незаконно позбавив його права прийняти участь у судовому засіданні по її розгляду, не створивши належних умов для реалізації ним своїх прав та відстоювання перед судом своїх інтересів, а відтак, проведене 16.06.2023 р. судове засідання не відповідало встановлене вищевказаними ст.7 ч.1 п-тами 1-3 та ст.22 ч.ч.1, 2 і 6 КПК загальним засадам кримінального провадження, його змісту, формі і принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності сторін перед законом і судом, доведеності перед судом своєї правової позиції та обстоювання своїх прав і законних інтересів, збереження об`єктивності та створення необхідним умов для реалізації сторонами провадження своїх прав і обов`язків, що вказує на порушення ст. ст. 8 ч.1, 129 ч.4.1 та 2 п-ти 1 і 2 Конституції, 8 ч.1, 21 ч.3, 56 4.3 п.2 та 412 ч.1 КПК, 9 ч.2 Закону про судоустрій та п-ти 2 і 14 а.1 ПІВСУ №11, п.12 а.1 ППВСУ №13.

Крім того, апелянт вказує, що він був незаконно позбавлений районним судом свого права, як заявник, прийняти участь в судовому засіданні по розгляду своєї скарги, чим істотно були порушені його права і інтереси, що відповідно до ст.412 ч.ч.1 і 2 п.5 КПК та п.12 а.3 ППВСУ №13 є правовими підставами для скасування оскаржуваної ухвали, що говорить про спотворення слідчим суддею самої сутності кримінального провадження, невідповідності його головним завданням, визначених ст.2 ч. 1 КПК - охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, чим також було порушено конституційні положення ст.55 ч.1 Конституції, за якою права громадянина захищаються судом, так як його права і інтереси, як заявника, по прийняттю участі в призначеному на 16.06.2023 р. судовому засідання по розгляду його скарги захищені районним судом не були, через що не було проведено всебічного, повного і об?єктивного з?ясування вказаних у скарзі фактів бездіяльності ТУ ДБР по невнесенню відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Також апелянт зазначає, що істотне нехтування слідчим суддею вимог і положень КПК вказує на несправедливість його відмови у задоволенні скарги, чим було порушено вимоги ст.56 4.7 п.1 Закону про судоустрій, за якими суддя зобов`язаний справедливо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону та відповідно до другого і третього речень п.6 Постанови Пленуму з дотриманням засад судочинства, Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» № 7 від 30.05.1997 р. суддя несе особисту відповідальність за якісний розгляд справ.

Апелянт вказує, що слідчий суддя ОСОБА_1 діяв в інтересах слідчого суді Печерського районного суду м. Києва Вовка, про злочинні дії якого йшлося в його заяві про вчинення кримінального правопорушення, задля уникнення ним кримінальної відповідальності, чим і пояснюється не направлення йому будь-яких повідомлень про проведення судового засідання і не: з`ясування під час його проведення причини його неявки та зазначенням в результативній частині ухвали про начебто не можливість її подальшого оскарження, тобто це було зроблено задля прийняття прийнятного для судді Вовка рішення, що викликає крайнє невдоволення і обурення. Вказаною ухвалою слідчий суддя створив небезпечний прецедент у майбутньому, коли громадяни, права і інтереси яких будуть порушуватися ТУ ДБР за схожих з вказаними у його скарзі обставинах, звернувшись до районного суду за захистом своїх порушених прав і інтересів, не отримають від нього справедливого рішення, що вказує на невиконання судом свого головного завдання.

Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження не направляли. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність учасників.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення від 06.03.2023 за вх.№1897зкп/к суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .

Положеннями ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписи КПК України про строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

У ч. 1 ст. 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, а п.3 ч.2 цієї статті встановлено, що скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи слідчий суддя, в порушення вимог кримінального процесуального закону клопотання ОСОБА_10 , яке містилось в його скарзі не розглянув та питання щодо поновлення строку на оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР не вирішив, хоч в другому абзаці мотивувальної частини ухвали і послався на те, що у скарзі порушується питання про поновлення строку подання такої скарги.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 21 КПК України передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, встановленому гл. 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ч. 1 ст. 136 КПК).

Відповідно до ч.3 ст. 309 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя не дотримався.

Так, з матеріалів скарги слідує, що ОСОБА_6 було повідомлено про судовий розгляд повісткою про виклик до суду. Однак, така повістка, на думку колегії суддів, не може вважатись належним повідомленням особи, яка подала скаргу, оскільки в ній відсутня навіть адреса, на яку її направлено, тобто адреса ОСОБА_6 , а окрім того, в матеріалах справи відсутні дані про отримання такої повістки ОСОБА_6 , чи відомості про підтвердження факту її направлення взагалі.

Також, не може свідчити про належне повідомлення ОСОБА_6 і наявне в матеріалах справи оголошення щодо повідомлення про дату, час, та місце розгляду скарги, надруковане на аркуші А4, оскільки, не лише матеріали справи не міститься даних про опублікування цього оголошення на сайті суду, але по факту таке оголошення відсутнє на сайті Шевченківського районного суду м. Києва.

Отже, на переконання колегії суддів, слідчим суддею не було вжито належних заходів для забезпечення можливості ОСОБА_6 брати особисту участь і відстоювати в суді свою позицію, що відповідно до приписів ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідає гарантіям справедливого судового розгляду, закріпленим у п. 1 та пп. «с» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, допущені слідчим суддею порушення вимог процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК України є істотним, оскільки перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зміст ухвали слідчого судді також містить відомості щодо заяви ОСОБА_8 , скарга щодо якого у даному провадженні не розглядається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з прийняттям рішення про призначення нового розгляду скарги ОСОБА_6 у суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, усунути вказані недоліки та ухвалити законне, вмотивоване й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2023, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення від 06.03.2023 за вх.№1897зкп/к суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 -скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4