Справа № 484/335/24
Провадження № 1-кс/484/110/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

24.01.2024 року м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні № 0000048 від 05.01.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого механізатором ПП «Вовк», депутатом будь-яких рад не являється, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , а зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів, вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні вказано, що у провадженні СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється в скоєні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст.263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років та відповідно до вимог ст. 177 КПК України існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставинами, що підтверджують наявність вищевказаних зазначає наступне:

- ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Знаючи, яка міра покарання його очікує за вчинення даного злочину ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства;

- ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідка у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни його показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки проживає з ним в одному населеному пункті та з ним знайомий. Крім того свідок не надавав свої покази безпосередньо суду;

- ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які ще не були встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схиляння їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи;

- враховуючи, що на даний час в країні триває військовий стан, ОСОБА_4 вчинив злочини, які викликають значний суспільний резонанс та громадську стурбованість про подальші можливі негативні наслідки в разі залишення даного злочину поза увагою правоохоронних органів.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (п. 79) передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Крім того вказує, що згідно із ст.176 КПК України застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не є можливим, а саме:

особисте зобов`язання чи домашній арешт неможливо застосувати, так як вказаний запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та не попередить ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також у зв`язку із вчиненням підозрюваним особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років;

особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, які б поручилися за виконання обвинуваченим обов`язків відповідно до положень ст.194 КПК України;

домашній арешт неможливо застосувати, оскільки підозрюваний проживає в одному населеному пункту разом із свідком, який безпосередньо ще не надавав свої покази суду.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Такі обставини, на думку сторони обвинувачення, не можуть залишитись поза увагою суду та є достатньо переконливими для того щоб прийняти рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, застосування до ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, окрім взяття під варту не дозволить вчасно, повно, всебічно та об`єктивно приймати процесуальні рішення та проводити слідчі дії із вказаною особою. Поряд з цим, в ході розслідування вже на цій стадії кримінального провадження зібрані достатні докази, які підтверджують вину підозрюваної у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Таким чином, жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не перешкоджають триманню останнього під вартою.

В судовому засіданні слідча клопотання підтримала та просила його задовольни.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, вказуючи, що наявні ризики, зазначені в клопотанні, а також вказав, що у разі застосування застави просить її обрати у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання підозрюваного, посилаючись на міцні соціальні зв`язки останнього, позитивну характеристику та наявність працевлаштування.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обставини, матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання. Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст.. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що у провадженні СВ Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000048 від 05.01.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що що ОСОБА_4 , діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, у невстановлений час та спосіб та у не встановленої особи, незаконно придбав боєприпаси, а саме оборонну осколкову ручну гранату Ф-1. Незаконно придбану оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 ОСОБА_4 незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , маючи намір на подальший її незаконний збут.

Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 11.01.2024 близько 10.00 год., з метою отримання грошових коштів за незаконний збут боєприпасів, неподалік від свого домоволодіння по АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_7 та за грошові кошти в сумі 2000 грн. незаконно збув останньому боєприпаси оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ.

Після цього ОСОБА_7 діючи під контролем правоохоронних органів добровільно видав працівниками поліції оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до бойових припасів основного призначення.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, встановлено, що діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", ОСОБА_4 у невстановленому в ході слідства місці, у невстановлений час та спосіб та у не встановленої особи, незаконно придбав дві гранати типу РГД-5, одна з яких має маркувальні позначення 28-75-Т з підривачами типу УЗРГМ-2, один з яких має позначеннями «УЗРГМ-2 140-84 583». Незаконно придбані гранати ОСОБА_4 незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи намір на подальший їх незаконний збут.

Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 22.01.2024 близько 17.00 год., з метою отримання грошових коштів за незаконний збут боєприпасів, біля криниці неподалік від свого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_8 та за грошові кошти в сумі 4000грн. незаконно збув останньому боєприпаси дві гранати типу РГД-5, одна з яких має маркувальні позначення 28-75-Т з підривачами типу УЗРГМ-2, один з яких має позначеннями «УЗРГМ-2 140-84 583».

Після цього ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів добровільно видав працівниками поліції дві гранати типу РГД-5, одна з яких має маркувальні позначення 28-75-Т з підривачами типу УЗРГМ-2, один з яких має позначеннями «УЗРГМ-2 140-84 583».

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Також встановлено, що ОСОБА_4 , діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", у невстановленому в ході слідства місці, у невстановлений час та спосіб та у не встановленої особи, незаконно придбав боєприпаси, а саме гранату Ф-1. Незаконно придбану гранату Ф-1 ОСОБА_4 незаконно зберігав у господарському приміщенні за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

22.01.2024 у період часу з 17.30год. по 19.10год. під час проведення санкціонованого обшуку на території домоволодіння ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 працівниками поліції в господарському приміщенні виявлено та вилучено боєприпаси гранату Ф-1 з підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ-2 з клеймувальними позначеннями: 80 УЗРГМ-2 583, відноситься до бойових припасів основного призначення.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в порядку ст.208 КПК України 22.01.2024 року о 17.15 год. (фізичне затримання) затримано ОСОБА_4 .

23.01.2024 року ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- рапортами т.в.о. заступника начальника СКП ОСОБА_9 ;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом про результати проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки;

- висновком судової вибухо-технічної експертизи;

- протоколом затримання ОСОБА_4

- протоколом обшуку;

- довідками вибухотехніків.

Згідно з визначенням Європейського суду з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином, наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Також матеріали провадження вказують на наявність ризиків, зазначених прокурором. При цьому, слід зазначити, що ризик це не визначена подія, та по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства, суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

П.4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі статтею 177 КПК України необхідність застосування запобіжного заходу, пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, після скоєння злочину, зокрема: намагання переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно ст. 178 КПК України встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, працює механізатором ПП «Вовк», раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи особу підозрюваного, який підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, наявність обґрунтованих ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого) на даний час, не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового слідства та судового розгляду по кримінальному провадженню, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, відсутність впливу на учасників кримінального провадження, а тому є доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави. При цьому суд вважає, що тримання під вартою не позбавить ОСОБА_4 можливості здійснювати свій захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, з врахуванням вимог ст. 182 КПК України суд визначає ОСОБА_4 заставу, яку ним може бути внесено протягом усього часу тримання під вартою, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд вважає, що саме такий розмір гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього в подальшому обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Інших клопотань від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 176-177, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 05.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000048, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24.03.2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у разі внесення ним особисто або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави в розмірі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн. протягом усього часу тримання під вартою;

у разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить суду, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання (перебування), роботи; не відвідувати місця, де спиртні напої продаються на розлив.

Попередити ОСОБА_4 , про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть до нього покладені.

Ухвала підлягає негайному виконанню Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1