Дата документу 03.11.2023Справа № 554/7386/23
Провадження № 1-кп/554/1803/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0002138 від 30.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, з середньою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.07.2015 Київським районним судом м.Полтави за ч.1 ст.190 КК України до 150 годин громадських робіт;

- 25.08.2016 Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 місяців 16 днів арешту;

- 14.02.2017 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.389, ч.2 ст.186, 69 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 22.08.2018 Ленінським районним судом м.Полтави умовно достроково, невідбутий строк 8 місяців 4 дні, до 18.04.2019;

- 11.07.2019 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 13.08.2019 Октябрським районним судом м.Полтави з іспитовим строком 1 рік;

- 26.12.2019 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 23.09.2020 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 03.02.2021 Полтавським апеляційним судом за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.05.2022 Октябрським районним судом м.Полтава за ч.4 ст.185 КК країни до 3 місяців арешту.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

30 липня 2023 року близько 13:15 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» за адресою: м.Полтава, вул. Івана Мазепи, 43, діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне заволодіння майном, з корисливих мотивів, в період воєнного стану, з полиць торгових стелажів взяв 5 штук дезодоранту «Old Spice», об`ємом 85 мл., вартістю 179 грн. кожен, загальною вартістю 895 грн., після чого один дезодорант поклав до кишені своїх шортів, а чотири інших тримаючи в руках вийшов з приміщення магазину не розрахувавшись за них. Вказані дії ОСОБА_4 були помічені продавчинею магазину ОСОБА_6 , яка повідомила адміністратору та вони одразу ж вибігли за ним з магазину та почала кричати, щоб він зупинився та повернув товар.

Однак, ОСОБА_4 , незважаючи на те, що був викритий у вчиненні крадіжки вказаних вище речей, свої протиправні дії з їх заволодіння не припинив. Натомість, щоб уникнути переслідування та зберегти за собою викрадене майно почав тікати, в ході чого випустив з рук 4 дезодоранта та втік з одним, внаслідок чого його протиправні дії переросли з таємного викрадення чужого майна, у відкрите заволодіння ним.

Таким чином, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріального збитку на суму 895 грн.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Захисник оьвинуваченого при призначенні покарання просила врахувати наявність пом`якшуючих обставин та наявність у його матері тяжких захворювань.

Представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомляла.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відносяться до тяжкого злочину.

Також суд бере до уваги особу обвинуваченого, який неодружений, непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, має постійное місце проживання та реєстрації, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Разом із тим, слід зазначити, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, оскільки суд вбачає в діях обвинуваченого наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням особи винного, вважає за можливе, згідно положень ст. 69 КК України, призначити основне покарання нижче він найнижчої межі встановленої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не заявлено.

Мотиви інших рішень

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили залишити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 листопада 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даній справі з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, за період часу з 30 липня 2023 року по 03 листопада 2023 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: кофту чорного кольору з сірим написом та шорти сірого кольору - повернути власнику ОСОБА_4 ; дезодорант червоного кольору «Old Spice» - повернути ТОВ «Вигідна покупка».

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 01.08.2023 року скасувати.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1