ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

представника ювенальної превенції: ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000579 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Володимир-Волинського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянина України, студента 2 курсу Оваднівського ТВСВ Володимр-Волинського ЦПО, не одруженого, утриманців не маючого, раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 02.06.2023 року, близько 21 години, діючи з прямим умислом та з метою заволодіння транспортним засобом, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , та шляхом вільного доступу, через незамкнені двері, зайшов у господарське приміщення, де зберігався мопед марки «Delta» моделі «EX50QT-B» р.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер рами НОМЕР_2 , в подальшому, взявши за кермо мопеда, вивів його за територію домоволодіння, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, який належить ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 7131,00 грн.

В судовому засіданні:

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 289 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, надав покази щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, що повністю відповідають пред`явленому обвинуваченню.

Так, ОСОБА_4 в своїх показах вказав суду, що він 02.06.2023 року пізно увечері проник до сараю сусіда ОСОБА_8 з метою викрасти належний останньому мопед. Що і зробив. До сараю зайшов вільно через незамкнені двері і викотив мопед через хвіртку. Відкотивши мопед подалі від будинку завів його і поїхав кататися. Пізніше, коли працівники поліції прийшли до нього додому він добровільно видав викрадений мопед. Перед потерпілим вибачився та відшкодував йому шкоду в сумі 2000 грн. Має намір надалі відшкодовувати шкоду потерпілому.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій поклався на розсуд суду та просив закінчувати слухання справи без нього.

Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не спростовується його показами та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2023 року, копії технічного паспорта та тимчасового реєстраційного талону, протоколів огляду місця події з фототаблицями від 05.06.2023 року, акту про застосування службової собаки, висновку експерта № СЕ-19/103-23/6419-АВ від 17.06.2023 року, висновку експерта №СЕ-19/103-23/6398-Д від 14.06.2023 року, постанови про визнання речовими доказами від 06.06.2023 року встановлено обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та розмір матеріальної шкоди, нанесеної потерпілому ОСОБА_8 .

Оцінивши вказані вище докази, суд приймає їх, як допустимі, оцінює їх, як належні та такі, що добуті законним шляхом, які узгоджуються між собою та не суперечать один одним, тому вважає, що факт скоєння ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення є доведеним під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого з проникненням у приміщення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_4 , суд, повністю і всебічно проаналізувавши відомості про особу винного, його ставлення до вчиненого діяння , умови життя та виховання, врахувавши характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи добровільне відшкодування шкоди потерпілому, позитиві характеризуючі на особу, скоєння злочину в неповнолітньому віці, визнання вини у вчиненому, висновки органу пробації, згідно яких виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства за умови застосування заходів пробаційної програми, з урахуванням міжнародних принципів здійснення кримінальних проваджень щодо неповнолітніх, суд прийшов до висновку про те, що достатнім та необхідним для ОСОБА_4 є покарання у виді позбавлення волі в нижній межі санкції статті без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, відповідно рекомендацій органу пробації.На думку суду, саме такий розмір покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення та наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Відповідно до ст. 124 ч. 2 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз. У кримінальному провадженні щодо неповнолітнього суд може покласти процесуальні витрати на батьків, опікунів або піклувальників.

Оскільки ОСОБА_4 на момент винесення вироку досяг 16-ти річного віку, має періодичний заробіток суд покладає на нього особисто судові витрати.

Речовими доказами розпорядитися, відповідно вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 124 ч.2, 373, 374, 484 - 497 КПК України, ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.1,2, ч.3 п.4 КК України покласти на ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави судові витрати за проведення судових експертиз, проведених Волинським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України № СЕ-19/103-23/6419-АВ від 17.06.2023 року 1195,00 грн. та №СЕ-19/103-23/6398-Д від 14.06.2023 року 1912,00 грн.

Речові докази мопед марки «Delta» моделі «EX50QT-B» р.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер рами НОМЕР_2 , сумку з ключами, ручний насос, багажник до мопеда, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 залишити потерпілому.

На вирок може бути подана апеляція учасниками процесу протягом 30 діб з моменту його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області.

Копія вироку суду буде вручена учасникам негайно.

Головуючий суддя: ОСОБА_1