ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/4899/21 Номер провадження 11-кп/814/214/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2021 року за №0000152, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харків від 13 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт за ч.2 ст.190 КК України щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз -

06 липня 2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харків за ст.391, ч.1 ст.71 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що в зазначеному вище обвинувальному акті в порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено анкетні відомості потерпілого ОСОБА_8 , наведено формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, яке не відповідає диспозиції ч.2 ст.190 КК України в частині наявності кваліфікуючої ознаки, та неточну правову кваліфікацію дій останнього, що не може бути усунено в порядку ст.338 КПК України та унеможливлює подальше призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ним шахрайства повторно за таких обставин.

16 квітня 2021 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 по вул. Привокзальній, 1 у м. Харків умисно, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 , увівши його в оману, під приводом телефонного дзвінка заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном «Samsung Galaxy M 31», вартістю 4 900 гривень.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харків від 13 вересня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд: у оскаржуваному рішенні навів мотиви, які не впливають на зміст та форму обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення на підставі ст.338 КПК України; не врахував те, що: незазначення анкетних даних потерпілого є комп`ютерною помилкою, відомості про наявність потерпілого вказані в обвинувальному акті, його адреса - в реєстрі, формулювання обвинувачення містить чітке встановлення кримінально правової кваліфікації дій ОСОБА_7 та КПК України не передбачено необхідності перелічення судимостей обвинуваченого, відомості про які наявні в матеріалах кримінального провадження та з якими ОСОБА_7 ознайомлений.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який погодився з оскаржуваною ухвалою, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання під час провадження в суді першої інстанції полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень КПК України.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Виходячи з п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування, та повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Із положень ч.2 ст.291 КПК України, які мають імперативний характер, вбачається, що в обвинувальному акті обов`язково повинні бути зазначені відомості, визначені в п.п.1-9 цієї статті КПК України.

Відповідно до вимог п.п.3, 5 ч.2, ч.4 ст.291 КПК України, які мають імперативний характер, обвинувальний акт має містити, зокрема, такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення .

Мотиви місцевого суду про те, що в обвинувальному акті наведено формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, яке не відповідає диспозиції ч.2 ст.190 КК України в частині наявності кваліфікуючої ознаки, та неточну правову кваліфікацію дій обвинуваченого, як підстава для повернення обвинувального акта, є необгрунтованими, оскільки на стадії підготовчого провадження суд першої інстанції не вправі надавати процесуальної оцінки змісту й обсягу обвинувачення (зазначення в обвинувальному акті інформації про час, місце, спосіб, мотиви, мету, кваліфікуючі ознаки та інші обставин вчинення кримінального правопорушення), правильності, точності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого.

КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність, точність чи повноту визначення прокурором обсягу обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого або зобов`язувати змінювати обвинувачення, оскільки визначення обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Так, оцінка елементів, передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України (виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення) стосується не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів), оскільки їх наявність перевіряється судом на стадії підготовчого провадження та наслідком відсутності хоча б одного з цих елементів є застосування правила, закріпленого у п.3 ч.3 ст.314 КПК.

Невідповідностей обвинувального акта щодо ОСОБА_7 вимогам, передбаченим п.5 ч.2 ст.291 КПК України, перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Разом з тим, місцевий суд дійшов правильного висновку про повернення обвинувального акта в аспекті його невідповідності приписам п.3 ч.2 ст.291 КПК України.

За змістом обвинувального акта в даному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_8 , заволодіння майном (мобільним телефоном) якого інкримінується ОСОБА_7 .

Проте цей обвинувальний акт не містить будь-яких анкетних відомостей потерпілого ОСОБА_8 (повного ім`я, по батькові (а не ініціалів), дати та місця народження, місця проживання, громадянства), тобто не відповідає вимогам закону, передбаченим п.3 ч.2 ст.291 КПК України, що, як наслідок, у силу приписів п.3 ч.3 ст.314 КПК України є прямою підставою для повернення обвинувального акта та унеможливлює належне призначення кримінального провадження до судового розгляду з урахуванням усього суб`єктного складу учасників судового провадження та забезпечення реалізації потерпілим своїх процесуальних прав.

При цьому, наявність у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України потерпілого ОСОБА_8 та не зазначення анкетних відомостей останнього в обвинувальному акті не оспорюється і прокурором в апеляційній скарзі.

Доводи ж апелянта про можливість усунення вказаного вище недоліку в порядку ст.338 КПК України позбавлені підстав, оскільки названою статтею КПК України передбачено право прокурора змінити саме пред`явлене особі обвинувачення (правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення), якщо під час судового розгляду будуть установлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а не можливість усунення недоліків обвинувального акта, встановлених на стадії підготовчого провадження та пов`язаних із відсутністю в обвинувальному акті всіх його обов`язкових елементів, зокрема, шляхом додаткового зазначення відомостей про особу потерпілого.

Окрім того, враховуючи те, що при вирішенні питання щодо повернення обвинувального акта прокурору підлягає дослідженню виключно питання щодо його відповідності вимогам ст.291 КПК України, то посилання в апеляційній скарзі на дані реєстру матеріалів досудового розслідування є неспроможними.

Аргументи прокурора не спростовують факт складання обвинувального акта з порушенням вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України та не звужуть зміст регламентованих КПК України підстав для його повернення прокурору.

Водночас слід зазначити, що оскаржувана ухвала не завершує провадження, не є остаточним рішенням за результатами розгляду справи, а власне інститут повернення обвинувального акта стороні обвинувачення й покликаний саме забезпечити усунення недоліків названого підсумкового процесуального документа, встановлених під час підготовчого провадження, з тим, щоб указані недоліки не виникали в ході вирішення кримінального провадження по суті.

Ураховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України, для усунення цих недоліків, то ухвалу місцевого суду про повернення обвинувального акта слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харків від 13 вересня 2021 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4