Справа № 298/383/24
Номер провадження 1-кп/298/12/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000015 від 02.02.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костева Пастіль Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою-снеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого Перечинським районним судом Закарпатської області 12.04.2023 за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 180 (сто вісімдесят) годин,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року та засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 180 (сто вісімдесят) годин, на шлях виправлення не став і знову скоїв кримінальне правопорушення, а саме умисно, без поважних на те причин, з метою ухилення від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі у виді громадських робіт на 180 годин ухилявся від покарання.

Так, 18 травня 2023 року засудженого ОСОБА_3 поставлено на облік в Ужгородському районному секторі № 1 філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, як особу, засуджену до покарання у виді громадських робіт та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання, а також за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

В подальшому, ОСОБА_3 , 28 червня 2023 року, особисто отримав направлення №39/2/560-23 від 26 червня 2023 року та був направлений до Дубриницької сільської ради для відбуття призначеного йому покарання.

24 листопада 2023 року ОСОБА_3 був попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України та йому було повторно видано направлення №39/2/1246-23 від 24 листопада 2023 року для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 01 грудня 2023 року.

Так, 01 грудня 2023 року посадовими особами Дубриницької сільської ради винесено розпорядження про прийняття на громадські роботи ОСОБА_3 та складено табель виходу на роботу, починаючи з 01 грудня по 31 грудня 2023 року.

Однак, ОСОБА_3 , маючи змогу працювати та відбувати призначене Перечинським районним судом покарання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок безоплатно виконувати призначені вироком суду громадські роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. В наслідок чого в період грудня місяця відбув лише 4 години.

В подальшому, 04 січня 2024 року ОСОБА_3 повторно видано направлення для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 09 січня 2024 року.

Однак, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний задум, з метою умисного ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт, будучи в черговий раз, а саме 24.01.2024 письмово попереджений про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт, не приступив до відбуття покарання у вигляді громадських робіт, чим допустив грубе порушення порядку та умов відбування покарання.

Тим самим ОСОБА_3 не відбув 176 години громадських робіт, чим вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з: реєстром матеріалів досудового розслідування; розпискою обвинуваченого ОСОБА_3 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування; заявою обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, анкети для особи притягнутої до кримінальної відповідальності, а також із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України.

Вирішуючи питання про можливість розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні згідно положень ст.ст. 381,382 КПК України суд враховує те, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Так, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яку він підписав в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого: ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю, згідний із встановленими під час досудового розслідування обставинами кримінального проступку, викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , підтвердив добровільність беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 винуватості у вчиненому, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та розгляд обвинувального акта за їх відсутності без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального проступку, та розуміє наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч.2 ст.302 КПК України щодо позбавлення права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, і сумнівів у добровільності його позиції суд не має.

За таких обставин, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеним те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фактичні обставини справи (дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення ,винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження) встановлені досудовим розслідуванням, учасниками кримінального провадження визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 , доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст.389 КК України, так як ОСОБА_3 , ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного 12.04.2023 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області.

Відповідно до змісту ст.ст. 50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, особу винного, який будучи судимий на шлях виправлення не став, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (матеріали кримінального провадження, а.с.77) не перебуває, з місця проживання характеризується (матеріали кримінального провадження, а.с.82) негативно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обтяжуючих покарання обставин судом в ході розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для виправлення, перевиховання обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, справедливим та достатнім буде обрати йому покарання у виді арешту у межах санкції, передбаченої ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 12.04.2023 р., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт, але повністю покарання не відбув. Отже, невідбутий строк покарання становить 176 (сто сімдесят шість) годин громадських робіт.

Згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Враховуючи викладене, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити відповідно до ст.ст. 71,72 КК України шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 50, 65-67, 71, 72, 73, 75-76, 389 КК України, ст. 368, 373, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ст.71,72 КК України до покарання призначеного ОСОБА_3 даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року, яким його засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт, з яких 176 (сто сімдесят шість) годин громадських робіт невідбуто та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 2 (двох) місяців 22 (двадцяти двох) днів арешту.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Суд роз`яснює, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1