ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 Справа №607/16777/23

Провадження №1-кп/607/2089/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000010, відомості про яке 05 квітня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015),

В С Т А Н О В И В:

Солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 , без поважних причин о 8 годині 30 хвилин 04 грудня 2020 року не з?явився, та о 8 годині 30 хвилин 25 січня 2021 року прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов?язків, чим вчинив

нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах

особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

19.10.2023 року між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному протиправному діянні та щиро розкаявся у скоєному. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015) - у виді позбавлення волі на строк три роки, а остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року, у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Під час укладення даної угоди враховуються характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного - ОСОБА_4 , який судимий вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, а також передбачену ч.1 ст.66 КК України обставину, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, та відсутність передбачених ч.1 ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання. Крім того, при укладенні угоди враховані обставини, передбачені ст.470 КПК України, передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Частина 4 вказаної статті також передбачає, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У відповідності до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Також судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314, 368, 369, 374, 475, 476 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити укладену між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_4 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1