В И Р О К

Іменем України

16 лютого 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000316 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітніх доньок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого координатором у ТОВ «Технікс Сейлс», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 та визнане судом доведеним

Двадцять восьмого листопада 2014 року близько 21 години ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 з двома пасажирами та рухаючись зі швидкістю 60 км/год на 7 км автодороги «Житомир-Сквира» зі сторони м. Сквира у напрямку м. Житомира навпроти кафе «Тераса», що знаходиться по вул. Шевченка, №126 у с. Станишівка, Житомирського району, в межах лівої смуги свого транспортного потоку, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) 11.2, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, під час керування автомобілем не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, втратив контроль над керованістю транспортним засобом, у зв`язку з чим допустив виникнення заносу автомобіля, у процесі якого перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.3 «Подвійна суцільна лінія», яку перетинати заборонено, та, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «Mercedes-Benz 190», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 з одним пасажиром у салоні.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Mercedes-Benz 190» ОСОБА_12 та його пасажир ОСОБА_13 від отриманих сполучних травм тіла, з ушкодженням кісток та внутрішніх органів, що ускладнилась внутрішньою кровотечею та розвитком шоку загинули на місці пригоди, а пасажирці автомобіля «Renault Scenic» ОСОБА_7 спричинено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому медіальної кісточки правого гомілково-ступеневого суглоба та легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани правої брови, субкон`юнктивального крововиливу правого ока.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також заподіяло потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Пояснення учасників кримінального провадження

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що після 20 години разом з двома колегами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на автомобілі «Renault Scenic» виїхав з с. Глибочиця і направлявся додому у смт Новогуйвинське. Ішов мокрий сніг, дорога була покрита укоченим снігом, місцями була ожеледиця. Вся траса була у вибоїнах, а тому він їхав зі швидкістю 60-70 км/год і максимально намагався їх об`їжджати, що було важко зробити, бо вуличного (штучного) освітлення не було. Поблизу кафе «Тераса» почув хлопок-вибух під передньою частиною автомобіля. Можливо цей звук виник внаслідок розриву колеса, через його потрапляння у яму, після чого автомобіль став некерований, а саме кермо перестало повертатись, тому інтуїтивно намагався скерувати автомобіль праворуч, щоб виїхати на узбіччя. У цей момент відбувся удар переднім правим колесом об бордюр. Внаслідок удару ОСОБА_15 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, викинуло з автомобіля. Стверджувати, що автомобіль повернув праворуч саме внаслідок його дій, не може. Надалі автомобіль почало розкручувати та він опинився на зустрічній смузі, де побачив світло фар зустрічного автомобіля з яким відбулось зіткнення, внаслідок чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то сам вийшов з автомобіля, в цей час його пасажирки непритомні лежали на узбіччі навпроти кафе. Біля бордюру лежали частини колеса його автомобіля. Під час слідчого експерименту розповідав, що автомобіль відразу занесло на зустрічну смугу, бо тоді не пам`ятав чітко всі обставини ДТП. Те, що спочатку автомобіль вдарився правим боком об бордюр, пригадав згодом. Потерпіла ОСОБА_7 не була пристебнута паском безпеки. Його автомобіль рухався по крайній правій смузі на відстані 1-2 метри від узбіччя, ліве колесо їхало по лінії, яка розділяє смуги в одному напрямку.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що у листопаді 2014 році після 20 години на автомобілі ОСОБА_16 поверталась з роботи. На дорозі була ожеледиця, траса не освітлювалась, тому вона міцно трималась за ручку. У с. Станишівка їхали повільно, бо вся дорога була у вибоїнах. Чи виїжджав обвинувачений на зустрічну смугу для того, щоб об`їхати вибоїни не бачила, оскільки розмовляла з колегою ОСОБА_17 , яка сиділа на задньому сидінні посередині. Пам`ятає, що за триста метрів побачила зустрічний автомобіль після чого отямилась коли лежала на дорозі, на своїй смузі руху. Де у цей час знаходився автомобіль ОСОБА_4 не бачила. Моменту зіткнення транспортних засобів вона не пам`ятає. Коли автомобіль попадав у ями, то чула гучні звуки від коліс. Чи була пристебнута паском безпеки не пам`ятає. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що очевидцем аварії не була, тому обставини за яких вона сталась їй не відомі. Після події обвинувачений запропонував зустрітись і під час зустрічі він та його сім`я поводили себе зухвало, каяття чи переживання з приводу ДТП в його діях не було. Грошову компенсацію за заподіяну своїми діями шкоду обвинувачений не відшкодував, а тому наполягала на суворості покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що також очевидцем подій не був. Після смерті сестри ОСОБА_18 він утримує двоє її дітей. На початку слідства обвинувачений відшкодував якусь суму грошей, яку саме не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що їхала в автомобілі разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зі швидкістю 50-60 км/год. Вона сиділа на задньому сидінні за пасажиром, на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_20 . Ішов мокрий сніг і був приморозок. Дорога була дуже слизька. Вони тримались більше правої смуги ближче до узбіччя. У с. Станишівка навпроти кафе «Тераса» вона почула попереду автомобіля хлопок подібний до вибуху, після чого автомобіль почало заносити, розвертати вправо та він вдарився об бордюр, а вона втратила свідомість, можливо від удару об підголівник переднього пасажирського сидіння. Прийшла до тями вже у лікарні, де їй повідомили, що сталось ДТП. У який момент вона вилетіла з автомобіля не пам`ятає. Паском безпеки пристебнута не була. У момент хлопка на дорогу не дивилась, чи їхав зустрічний транспорт не знає.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що 28.11.2014 перебував на весіллі у кафе «Тераса». Ішов сніг, на дорозі була ожеледиця. Ввечері він вийшов на вулицю до свого автомобіля та почув на дорозі тріск, коли обернувся, то побачив зіткнення автомобілів, внаслідок чого в одного з них відлетіло переднє право колесо, яке було ціле та накачане. Також внаслідок ДТП з автомобіля у якого відірвалось колесо вилетіло дві жінки. Він витягнув з цього автомобіля водія та десь через п`ять хвилин після цього даний автомобіль загорівся. Працівники кафе викликали швидку та поліцію. Чи освітлювалось місце ДТП, не пам`ятає. Звуків, які характерні при вибуху шини, він не чув.

Разом з тим свідок пояснив, що автомобіль обвинуваченого до аварії їхав з великою швидкістю, після чого вдарився об бордюр, від чого у нього відірвалось колесо, а потім цей автомобіль викинуло на зустрічну смугу й відбулась згадана ДТП.

Але на запитання прокурора свідок категорично відповів, що спочатку почув звук (тріск), але самого моменту зіткнення не бачив. Коли на вказаний звук обернувся, то бачив лише наслідки аварії, а саме відірване колесо та жінок які випали з автомобіля.

Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 безпосередніми свідками згаданої дорожньо-транспортної пригоди не були, а лише бачили її наслідки, а саме два автомобілі, які знаходились на одній смузі руху у напрямку смт Попільня, один з яких горів.

Докази, які підтверджують висунуте ОСОБА_4 обвинувачення

Попри те, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винним у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та отримання потерпілою ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також до смерті потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами та висновками експертиз.

Протоколом огляду місця події від 28.11.2017 зі схемою, з яких убачається, що згадана ДТП сталася на 7 км автодороги «Житомир-Сквира» у межах с. Станишівка, де виявлені транспортні засоби «Renault Scenic» та «Mercedes Benz 190».

Проїзна частина має по дві смуги руху у кожному напрямку, частково вкрита снігом. На схемі зображено місце осипу скла, розлив рідини, уламки та розташування згаданих автомобілів після їх зіткнення, а також місце, де знаходились покришка, передня права стійка з маточиною та уламок переднього правого колеса автомобіля «Renault Scenic».

Також, під час ОМП на автомобілі «Renault Scenic» виявлені та зафіксовані пошкодження в передньо-правій та правій боковій частинах, також зафіксовано, що автомобіль пошкоджено вогнем. У автомобіля «Mercedes Benz 190» пошкоджена передня ліва частина (а.к.п.8-13 т. 6).

За вказаним фактом 29.11.2014 було зареєстроване кримінальне провадження №0000316, що доводиться відповідним витягом з ЄРДР (а.к.п.7 т. 6).

Оглядом згаданих автомобілів у «Renault Scenic» встановлені пошкодження у виді деформації капота, переднього правого крила, передньої та задньої правих дверей, а також відсутність передньої правої стійки, сам автомобіль пошкоджено вогнем. У автомобіля «Mercedes Benz 190» деформований капот, кришка радіатора, переднє ліве крило, передні праві двері, розбитий передній бампер (а.к.п.14-26 т. 6).

Під час огляду місця події від 12.10.2016 було оглянуто автомобіль «Renault Scenic» та вилучено диск і шину переднього лівого колеса (а.к.п.152-162 т.6).

Додатковим оглядом від 12.04.2017 деталізовані пошкодження правої передньої та бокової частин автомобіля «Renault Scenic», пошкодження внаслідок пожежі кузова та салону. Окрім іншого встановлено, що відсутня передня права стійка разом з маточиною та гальмівним диском, а також зафіксований розлом зовнішньої боковини литого диска заднього правого колеса, внаслідок чого воно знаходиться у розгерметизованому стані. Шина колеса, що знаходиться в автомобілі, має пошкодження у виді порізу боковини розміром 32х32 мм, висота протектора 5 мм. Також на цій шині мається наскрізний прокол протекторної частини (а.к.п.35-45 т.6).

За даними висновку експерта №3/840 від 20.02.2015 первинний контакт відбувся між передньою частиною «Mercedes Benz 190» та правою боковою частиною «Renault Scenic» з послідовним входом у контакт всіх частин та деталей транспортних засобів при загальному русі автомобілів у попутно перехресних напрямках.

Місце зіткнення автомобілів знаходиться на смузі руху автомобіля «Mercedes Benz 190» на початку концентрації осипу скла, пластмасових уламків на відстані 19,6 м від кута кафе «Тераса» на лінії, що поділяє смуги руху у напрямку м. Сквира (а.к.п. 89-109 т.6).

Картки виклику швидкої медичної допомоги підтверджують, що ІНФОРМАЦІЯ_4, о 20 годині 53 хвилини, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася у с. Станишівка поблизу кафе «Тераса», були ушпиталені ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та констатовано смерть ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.к.п.31-34 т.6).

Згідно з висновками №1138 від 28.01.2015 та №1139 від 10.02.2015, внаслідок ДТП водій автомобіля «Mercedes Benz 190» ОСОБА_12 та пасажирка ОСОБА_13 отримали тупу сполучну травму тіла з ушкодженням кісток та внутрішніх органів, що ускладнилась внутрішньою кровотечею та розвитком шоку, від яких останні загинули на місці (а.к.п. 46-51 т.6).

Відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 30.11.2014, потерпілий ОСОБА_9 впізнав за зовнішніми ознаками сестру ОСОБА_13 , яка загинула внаслідок згаданої аварії (а.к.п.52 т.6).

За даними висновку №252 від 23.02.2015 потерпіла ОСОБА_7 в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечним для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я у вигляді перелому медіальної кісточки правого гомілково-ступневого суглоба, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми (а.к.п.56-57 т.6).

Згідно з висновками №227 від 05.02.2015 та №253 від 20.03.2015, в обвинуваченого та пасажирки ОСОБА_19 виявлені легкі тілесні ушкодження, а саме у ОСОБА_4 у вигляді забійної рани голови, садна на обличчі, синців в ділянці лівої ключиці та спини, струсу головного мозку, а у ОСОБА_19 синці та садна на передній черевній стінці, синці на кінцівках, відлам коронки й травматичного пульпіту 21-го зубу (а.к.п.53-55 т.6).

Згідно з висновком експерта №3/841 від 19.01.2015 у момент ДТП світлові прилади, рульове керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля «Mercedes Benz 190» знаходились в технічно працездатному стані. Будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху і могли б знаходитися у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та даної ДТП, у вказаному автомобілі не встановлено (а.к.п. 59-72 т.6).

Водночас з висновку №3/842 від 27.02.2015 вбачається, що встановити чи перебували на момент ДТП світлові прилади, гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «Renault Scenic» у працездатному стані не можливо, внаслідок знищення термічною дією відкритого полум`я багатьох вузлів та деталей. Також внаслідок загорання автомобіля не можливо встановити будь-які характерні ознаки раптової відмови або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху і могли б знаходитися у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та даної ДТП (а.к.п.74-87 т.6)

Як убачається з висновків №3/217 від 24.04.2015 та №3/535 від 25.08.2015 на колесах автомобіля «Renault Scenic» наявні сліди та пошкодження ударно-динамічного та термічного характеру в результаті яких виникла розгерметизація шин передніх та заднього правого коліс. Встановити момент виникнення розгерметизації шин не можливо, у зв`язку з їх знищенням термічною дією відкритого полум`я та прикладання динамічних сил до правих дисків, що значно перевищують експлуатаційне навантаження (а.к.п.111-122, 141-151 т.6).

Під час слідчого експерименту 15.05.2015 ОСОБА_4 показав на місці ДТП, що його автомобіль рухався у лівій смузі руху на відстані 1,1 м від подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки у напрямку до м. Житомира зі швидкістю 60 км/год з увімкненим ближнім світлом фар. Зустрічний автомобіль «Mercedes Benz 190» рухався у лівій смузі руху зі сторони м. Житомира на відстані 0,8 м від подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки. Окрім того, обвинувачений вказав, що коли відбувся хлопок-вибух з лівого боку автомобіля та раптова втрата його керованості, то відстань до зустрічного автомобіля становила 151,7 м. Також встановлено, що видимість дороги сягала понад 100 м (а.к.п. 123-127 т.6).

У ході слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 від 15.04.2015, остання відтворила на місці обставини ДТП та вказала, що автомобіль обвинуваченого рухався у лівій смузі руху на відстані 1 м від подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки у напрямку до м. Житомира зі швидкістю 60 км/год з увімкненим ближнім світлом фар. Зустрічний автомобіль «Mercedes Benz 190» рухався у лівій смузі руху зі сторони м. Житомира на відстані 0,9 м від подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки з увімкненим ближнім світлом фар. У момент коли пролунав хлопок з лівого боку автомобіля, відстань до зустрічного автомобіля була 162,4 м (а.к.п. 128-131 т.6).

Відповідно до висновку експерта №3/286 від 08.06.2015 у даній дорожній обстановці водію ОСОБА_12 необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, яких він й дотримався. При цьому, в умовах місця пригоди ОСОБА_12 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення при умові застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Водночас обвинувачений ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до п. 2.3 б), як-то бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, та до п. 11.2 ПДР, а саме на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

З технічної точки зору в причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної ДТП, виходячи з показів ОСОБА_4 , може бути технічна несправність, яка призвела до втрати керованості автомобілем та його виїзду на зустрічну смугу руху на відстані коли водій автомобіля «Mercedes Benz 190» своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення (а.к.п. 133-139 т.6).

Відповідно до висновку №5-565/17 від 17.11.2017 в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.10 (враховувати дорожні умови та обстановку), 12.1 ПДР (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним). При заданому комплексі вихідних даних, якби останній дотримався цих правил, то його дії можна було б вважати такими, які б відповідали технічним вимогам п. 12.1 ПДР і такі його дії, з технічної точки зору, не повинні були б призвести до виникнення заносу транспортного засобу та скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, експертом встановлено відсутність причин технічного характеру, які б завадили обвинуваченому діяти відповідно до вимог згаданого вище п. 12.1 ПДР, отже його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам зазначеного пункту Правил.

Саме невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам п. 12.1 ПДР України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Своєю чергою, при заданому комплексі вихідних даних, водій ОСОБА_12 , з моменту виникнення небезпеки для руху (втрати ОСОБА_29 своїм автомобілем з послідуючим виїздом на його смугу для руху), не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути зустрічного зіткнення з автомобілем «Renault Scenic». У випадку руху автомобіля «Renault Scenic» в незагальмованому стані (заносі), зіткнення не виключалось і при своєчасному гальмуванні водієм автомобіля «Mercedes Benz 190», бо ні зниження швидкості, ні зупинка останнього не виключала можливості зіткнення. ОСОБА_12 в даних умовах повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 ПДР, яких він дотримався (а.к.п.182-191 т.6).

Експерт ОСОБА_30 у судовому засіданні підтвердив доводи викладені в даній експертизі та на запитання захисників пояснив, що дослідження проводив на підставі постанови слідчого, де були вказані вихідні дані та за матеріалами кримінального провадження. У даному виді експертизи транспортні засоби чи їх запчастини не можуть бути її об`єктами, а тому автомобілі та шини він не досліджував. Питання чи могло бути причиною згаданої ДТП пошкодження шини він не досліджував.

Згідно з висновком комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи та експертизи деталей транспортного засобу №347А від 31.10.2016 на частинах шини лівого переднього колеса автомобіля «Renault Scenic» слідів, які могли б свідчити про його розрив безпосередньо перед ДТП не виявлено. На диску вказаного колеса наявне механічне пошкодження у виді радіальної деформації внутрішньої закраїни обода диска, яке є наслідком ударно-динамічної дії. Слідів, які могли б свідчити про перекочування закраїн диска по поверхні асфальтобетонного покриття з розгерметизованою шиною не виявлено (а.к.п.164-167 т.6).

За даними висновку комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи №2982/17-52 від 28.02.2017 слідів, які могли б свідчити про перекочування закраїн диску переднього лівого колеса по поверхні покриття з розгерметизованою шиною не виявлено, а також не виявлено слідів, які можуть свідчить про рух шини без тиску повітря у ній до ДТП. Внаслідок часткового знищення шини визначити, які механічні пошкодження на ній були до горіння, а також встановити, чи відбувався рух шини без тиску в ній, неможливо (а.к.п.169-173 т.6).

Дані висновку №9132/17-52 від 27.09.2017 свідчать про відсутність на шинах автомобіля «Renault Scenic» виробничого браку, їх стан зношеності складає 50%. З технічної точки зору ОСОБА_4 були дотримані умови експлуатації досліджуваних шин та у його діях не вбачається порушення п. 31.4.5 ПДР, яке визначає технічний стан коліс та шин при експлуатації транспортного засобу (а.к.п. 175-179 т.6).

За інформацією Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» ДП Житомирський облавтодор» Філія «Зарічанська ДЕД» №39 від 10.03.2015 на момент ДТП стан дорожнього покриття автомобільної дороги «Житомир-Попільня-Сквира-Володарка-Ставище» знаходиться в доброму стані, розмітка в наявності, проїзна частина оброблена протиожеледними матеріалами, штучного освітлення немає та на період зимового утримання встановлені дорожні знаки 1.13 «слизька дорога», 7.12 «ожеледиця», 7.2.1 «зона дії» (а.к.п. 29 т.6).

Згідно з довідкою Житомирського обласного центру з гідрометеорології №25-43-16/1-1290 від 11.12.2014 у день та час ДТП було хмарно, слабкий сніг, видимість 2-4 км, штиль, температура повітря 5 градусів морозу (а.к.п.30 т.6).

Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КК України кримінально карним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох потерпілих.

При цьому об`єктивна сторона даного злочину характеризується діяннями, які полягають у порушенні правил безпеки руху у поєднанні з суспільно небезпечними наслідками, тобто тілесними ушкодженнями у потерпілої особи, а також причинним-наслідковим зв`язком між діяннями та їх наслідками.

Дослідженими судом доказами встановлено, що причиною виникнення згаданої ДТП є саме порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху України, зокрема, винуватість останнього підтверджується: протоколом огляду місця події від 28.11.2014, під час якого зафіксовано розташування автомобілів, їх пошкодження та слідову інформацію; висновками судово-медичних експертиз про причини та механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілих; висновком №3/841, яким підтверджено справність автомобіля «Mercedes Benz 190» на момент зіткнення, а згідно з висновком №3/842 встановити справність автомобіля «Renault Scenic» не можливо, внаслідок знищення термічною дією вузлів та деталей цього транспортного засобу; висновком №3/840 транспортно-трасологічної експертизи, яким підтверджується, що зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля «Mercedes Benz 190», а також висновками №5-565/17, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_4 , порушивши вимоги вищеназваних пунктів 1.10, 12.1 ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_12 .

Як убачається з показань потерпілої ОСОБА_7 та допитаних свідків на момент аварії на дорозі була ожеледиця, що потребувало від водія ОСОБА_4 бути більш уважним та дотримуватись такої безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним.

Таким чином судом доведено, що ОСОБА_4 не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, не врахував погодні умови та стан дорожнього покриття, у результаті чого допустив занос автомобіля та виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення між автомобілями, внаслідок чого пасажирки обвинуваченого ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_19 легкі тілесні ушкодження, а водій та пасажирка зустрічного автомобіля від отриманих травм померли на місці події.

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що перед заносом автомобіля праворуч, вона відчула хлопок у передній лівій частині автомобіля, схожий на вибух шини.

Свідок ОСОБА_21 на запитання прокурора пояснив, що саме після зіткнення автомобілів від одного з них відлетіло праве переднє колесо.

Водночас, висновками експертиз №347А від 31.10.2016, №2982/17-52 від 28.02.2017 встановлено, що занос автомобіля «Renault Scenic» відбувся саме внаслідок порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, а не через розгерметизації лівого переднього колеса вказаного автомобіля.

У той же час експертизою №3/842 встановлено, що пошкодження переднього лівого та правого коліс виникли внаслідок зіткнення автомобілів та носять суто аварійний характер, що відповідає обставинам вчинення вказаної ДТП у цілому.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого щодо його версії подій, внаслідок яких сталась згадана аварія.

Так під час слідчого експерименту ОСОБА_4 вказував, що раптово втратив керованість над автомобілем коли почув хлопок-вибух з лівого переднього боку автомобіля, який, на його думку, стався внаслідок розриву шини лівого переднього колеса і його понесло на зустрічну смугу.

Під час судового розгляду обвинувачений надав протилежні показання про обставини ДТП, а саме, що коли лопнуло ліве переднє колесо автомобіль став некерований, кермо перестало повертатись, тому він інтуїтивно скерував праворуч і в цей момент відчув удар переднім правим колесом об бордюр. Від цього удару автомобіль винесло на протилежну смугу, де він зіткнувся з автомобілем «Mercedes Benz 190», який рухався назустріч.

На підставі досліджених доказів судом достеменно встановлено, що обидві версії подій обвинуваченого повністю спростовуються висновками експертиз №№347А, 2982/17-52, протоколом ОМП та допитами експертів.

Версія обвинуваченого відповідно до якої під час керування ним транспортним засобом відбулася розгерметизація лівого переднього колеса, внаслідок чого його занесло на зустрічну смугу, не знайшла свого підтвердження та спростовується наступними доказами.

Так, висновками №№347А, 2982/17-52 встановлено, що на частинах шини лівого переднього колеса автомобіля «Renault Scenic» слідів, які могли б свідчити про його розрив безпосередньо перед ДТП не виявлено. На диску вказаного колеса наявне механічне пошкодження, але слідів, які могли б свідчити про перекочування закраїн диску по поверхні покриття з розгерметизованою шиною не встановлено. Також не виявлено слідів, які можуть свідчить про рух шини без тиску повітря у ній до моменту аварії.

Крім того, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №9132/17-52 на шинах автомобіля «Renault Scenic» не виявлено виробничого браку й умови їх експлуатації обвинуваченим дотримані.

Відтак, експертами спростовується факт розгерметизації лівого переднього колеса до аварії, а тому версія сторони захисту про те, що автомобіль став некерованим саме через розгерметизацію лівого переднього колеса неспроможна.

Щодо показань обвинуваченого, які він надав під час судового розгляду про те, що його автомобіль втратив керованість, від чого він інтуїтивно скерував його праворуч на узбіччя, де відбувся удар об бордюр, після чого автомобіль розвернуло і викинуло на зустрічну смугу, то суд вважає її безпідставною, оскільки ця версія суперечить іншим доказам та загальновідомим законам фізики.

По-перше, висновком судової технічної експертизи №3/842 транспортного засобу «Renault Scenic» встановлено, що пошкодження переднього лівого та правого коліс виникли в результаті зіткнення автомобілів та носять суто аварійний характер. Внаслідок аварійних навантажень, прикладених до передньої правої частини автомобіля, механічно пошкоджені елементи передньої правої підвіски, а саме зруйнований лівий поперечний важіль, стійка амортизатора, стійка з маточиною фрагментами диску та шиною.

Допитаний в ході судового розгляду судовий експерт ОСОБА_31 підтвердив, що пошкодження передньої правої частини автомобіля «Renault Scenic» відбулося саме внаслідок зіткнення транспортних засобів, а не внаслідок удару об бордюр.

По-друге, з протоколу огляду місця події від 28.11.2014 вбачається, що запчастини переднього правого колеса та ходової частини автомобіля обвинуваченого охайно лежать у рядок в одному місці, що не є природнім для їх розташування у випадку удару автомобіля об бордюр. Разом з тим очевидним є те, що пошкодження передньої правої частини автомобіля обвинуваченого відбулося внаслідок зіткнення транспортних засобів, а не внаслідок удару об бордюр.

Також є очевидним й той факт, що у автомобіля «Renault Scenic» не могло бути розгерметизації лівого колеса до ДТП, бо за правилами фізики, а саме закону механіки (кінематики), яка вивчає силу тертя, ковзання й кочення, він аж ніяк не потрапив би у занос праворуч та не вдарився об бордюр, оскільки у такому разі його б винесло у лівий бік на зустрічну смугу. Аналогічно, у разі розгерметизації правого переднього колеса, автомобіль за законами фізично-механічних процесів занесло б у правий бік, до бордюру.

Однак, відповідно до згаданих вище експертиз, розгерметизації коліс відбулась внаслідок зіткнення з іншим автомобілем, що, з огляду на інші докази у справі, категорично виключає факт раптової розгерметизації коліс до аварії.

По-третє, у випадку заносу автомобіля обвинуваченого у правий бік та удару технічно-справним, цілим, тобто не розгерметизованим колесом об бордюр, висота якого, з показань свідка ОСОБА_21 та протоколу ОМП, не більше 15 см, автомобіль, за правилами цієї ж кінематики, мав би проїхати (подолати) цей бордюр та продовжити рух у бік узбіччя.

Викладені обставини є очевидними та окрім загальнодоступних законів фізико-механічних процесів, підтверджуються показаннями експерта ОСОБА_32 в суді.

З цих же доводів суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_19 про те, що після того, як пролунав хлопок з передньої частини автомобіля, його почало заносили вправо та він вдарився об бордюр.

Отже, обидві версії сторони захисту щодо причин та обставин згаданої дорожньо-транспортної пригоди не знайшли свого підтвердження у суді та спростовані дослідженими доказами, повною мірою доводять встановлені судом та викладені в обвинуваченні фактичні обставини згаданої аварії та причинний зв`язок з її наслідками.

Не заслуговують на увагу й клопотання сторони захисту про призначення по справі інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.3 «Дослідження деталей транспортних засобів» з метою встановлення внаслідок чого та коли саме була зруйнована стійка з маточиною та шина правого переднього колеса через те, що експертами вищезгаданої транспортно-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи вирішувались наведені вище питання.

Також не могло бути й задоволено клопотання захисниці про призначення комісійних судово-медичних експертиз щодо встановлення характеру, локалізації та механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , бо вказані питання також були предметом дослідження експертів.

Разом з тим, ніхто з учасників судового розгляду не заперечував факт отримання згаданими особами тілесних ушкоджень в ході описаної вище ДТП.

Суд погоджується з думкою сторони обвинувачення, що сторона захисту звернулась із вказаними клопотаннями про призначення експертиз з надуманих підстав, лише з метою затягування розгляду справи, в очікуванні спливу строку притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ОСОБА_7 та смертельних тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 настали саме внаслідок порушення обвинуваченим пунктів 2.3 б), д), 11.2, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до згаданих пунктів обвинувачений, як водій, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, а також керуючи автомобілем на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, повинен рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини та не виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, а під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, останній повинен враховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З огляду на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом, не обрав безпечну швидкість руху по дорозі з ожеледицею, у зв`язку з цим не впорався з його керуванням, та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого й відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням потерпілого ОСОБА_12 .

Отже, порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками як загибель потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а також спричинення потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також заподіяло потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Мотиви призначення покарання, вирішення питання щодо цивільних позовів та долі речових доказів

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працевлаштований, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався

Окрім того, суд бере до уваги думку потерпілої ОСОБА_8 , яка наполягала на суворості покарання та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які поклались на розсуд суду, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Також, суд не залишає поза увагою та враховує при призначенні покарання погодні умови, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди, та саме внаслідок яких й були порушені обвинуваченим Правила дорожнього руху України, а також те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 є злочином із необережною формою вини.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані обставини справи, правову позицію прокурора, думку потерпілих, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання нових злочинів у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд не погоджується з твердженням обвинуваченого про його каяття у вчиненому з огляду на таке.

Верховний суд у постанові від 15.11.2021 по справі №199/6365/19 вказує, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Своєю чергою ОСОБА_4 вину не визнав, а лише висловив жалкування з приводу того, що є учасником аварії та її наслідків.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально розкаявшись, однак не вказав у чому саме, а тому суд не враховує вказану обставину при призначенні покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

За правилами частини 5 вказаної статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_33 про стягнення з обвинуваченого 400000 грн моральної шкоди підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Щодо визначення розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та бере до уваги позицію Верховного Суду України, який неодноразово роз`яснював, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Зважаючи на глибину душевних страждань потерпілої з приводу смерті її близької людини внаслідок згаданої ДТП винуватцем якої є обвинувачений, втрату брата ОСОБА_12 , який замінив їй батька, невідворотність подій, які настали внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , а також виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи вік, стан здоров`я обвинуваченого його матеріальне становище, а також рівень інфляції з часу звернення потерпілої до суду з позовом та його вирішенням, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди, а тому стягує на її користь із обвинуваченого грошовий еквівалент цієї моральної шкоди, який, на думку суду, дорівнює 300000 грн.

Також у межах даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 звернувся з цивільним позовом про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_4 та ПАТ СК «Універсальна» 57650 грн матеріальної шкоди і 300000 грн моральної шкоди. Цей позов, на думку суду, необхідно залишити без розгляду з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 згаданого Кодексу визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Позивач вказує, що транспортний засіб відповідача ОСОБА_4 забезпечений страховим полісом №АІ7191384, тому шкода підлягає стягненню саме з ПАТ «СК» «Універсальна», а різниця між страховими виплатами підлягає стягнення з винної особи.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом доведено вину ОСОБА_4 у порушенні ПДР внаслідок чого сталась згадана дорожньо-транспортна пригода та потерпілому ОСОБА_9 була заподіяна матеріальна та моральна шкода. З метою відшкодування цієї шкоди потерпілий, використовуючи своє право щодо альтернативного порядку отримання страхового відшкодування, звернувся до обвинуваченого та страхової компанії з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в межах кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, з наданих потерпілим доказів не можливо встановити страховий ліміт цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на характер правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачами при вирішенні цивільного позову, суд вважає, що з метою недопущення порушення прав сторін, потерпілий може реалізувати своє право на відшкодування завданої вказаним злочином шкоди з наданням відповідних доказів у порядку цивільного судочинства, а відтак його цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Водночас суд повністю задовольняє цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого на користь закладу охорони здоров`я витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 , оскільки дані вимоги повністю підтверджуються довідками про вартість перебування останньої на лікуванні, яке становить 1933 грн 91 коп.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані з проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню, оскільки прокурором, окрім тяжкості покарання, не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи особу обвинуваченого, його поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, а також те, що на даний час на території України діє воєнний стан, суд не вбачає підстав для обрання останньому запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 300000 (триста тисяч) грн моральної шкоди.

У решті позову відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Універсальна» 57650 грн матеріальної шкоди та 300000 грн моральної шкоди, залишити без розгляду та роз`яснити, що потерпілий має право звернутися з цивільним позовом у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Комунальної установи «Центральна районна лікарня» 1933 (одна тисяча дев`ятсот тридцять три) грн 91 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 17458 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 26 коп. витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалами Тернопільського міськрайонного суду від 15.09.2017 на автомобілі «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz 190», реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати та повернути вказані транспортні засоби, які знаходяться на території майданчика Житомирської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурс», власникам або законним володільцям.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілим, які не були присутні у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: