Єдиний унікальний № 371/1461/23
Номер провадження № 1-кп/371/271/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні №20000142 від 19.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України уродженець с. Пустовіти, Миронівського району, Київської області, одруженого, освіта не повна загальна середня який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресом: АДРЕСА_2 , який на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий в силу статті 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знав, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан та який продовжено відповідно до Указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023.

18.05.2023, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , на його автомобілі марки «Опель», приїхали до домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у веранді будинку на столі ОСОБА_4 помітив банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер НОМЕР_1 , пароль від якої був йому відомий, та в цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаної банківської картки з метою подальшого використання у власних цілях.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до столу, що розташований у веранді будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходилася банківська картка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер НОМЕР_1 та керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна пересвідчившись, що його дії залишаються не поміченими з боку сторонніх осіб, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер НОМЕР_1 належну ОСОБА_5 , та покинув місце вчинення злочину.

19.05.2023 близько 05 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: вул. Благовіщенська, 96, м. Миронівка, Обухівського р-н, Київської обл. використовуючи банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» номер НОМЕР_1 знав з банкомата грошові кошти в сумі 3000 гривень належні ОСОБА_5 , якими розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3000 (три тисячі) гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив суду, що повіз потерпілу ОСОБА_5 в гості там вона попрохала мене скупиться надала картку та пін код до картки, він поїхав скупився. Коли повернувся то віддав картку, але потерпіла не поклала її в гаманець, а поклала на стіл. Він взяв картку, на наступний день в Миронівки зняв кошти в сумі 3000 грн. Щиро кається у скоєному злочині, гроші потерпілій повернув. Просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, претензій матеріального та марального характеру не має шкода відшкодована Щодо міри покарання поклала на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, також документів, що характеризують обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який не має постійне місце проживання, за місцем проживання/реєстрації характеризується задовільно, раніше не судимого, не працює, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки на думку суду виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, а покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших злочинів, заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Зі змісту ч.4 ст. 174 КПК України вбачається, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не застосовувати.

Речові докази по справі визнані постановою про визнання предмету речовим доказом банківська карта АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Скасувати арешт накладений ухвалою суду від 22.05.2023 року на банківську карту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , яка зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору, засудженому та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1