Справа № 348/510/19
Провадження № 11-кп/4808/585/23
Категорія ст. 286 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 29 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ст. 286 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого та ОСОБА_9 за ст. 286 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Максимець, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , вважають рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначають, що все обвинувачення ОСОБА_8 побудоване виключно на неправдивих і нічим не обґрунтованих показах водія мотоцикла ОСОБА_9 та пасажира - його брата ОСОБА_13 , які пояснили суду, що при наближені, приблизно за 60 метрів до перехрестя з вулиці В.Стуса, водій мотоцикла ОСОБА_9 , переконавшись в тому, що в автомобілі ВАЗ -2105 р.н. НОМЕР_1 нібито не був включений ліхтар лівого повороту, виїхав на смугу зустрічного руху та розпочав маневр його обгону зі швидкістю біля 50-60 км/год. Коли він порівнявся майже з заднім крилом автомобіля водій ОСОБА_8 , не включаючи лівий поворот раптово повернув в ліво в бік вулиці В.Стуса, внаслідок чого відбулося зіткнення мотоцикла з автомобілем, якого він не міг уникнути. Знака і розмітки «Пішохідний перехід » та примикаючу другорядну вулицю зліва, з відстані 60 м, вони не бачили.

Під час проведення слідчого експерименту 24.12.2018 року водій ОСОБА_9 , показав місце виїзду ним на смугу зустрічного руху при виконанні ним маневру обгону автомобіля ВАЗ 2105, у якому не був включений лівий покажчик повороту.

Замірами встановлено, що дане місце знаходиться на відстані 55 м, розмітка пішохідний перехід, на проїзній частині розпізнається з мотоцикла на відстані 71,2 м.

ОСОБА_8 як під час досудового розслідування так і судового розгляду зазначав, що включив лівий покажчик повороту приблизно за 60-80 метрів до перехрестя. Коли він знаходився за 5-10 м до початку здійснення маневру вліво, він у дзеркало заднього виду побачив, що мотоцикл рухався по правій частині дороги на відстані від нього біля 20 метрів, без включення лівого покажчика повороту і обгону його автомобіля не здійснював. Переконавшись в тому, що він не створював ніяких перешкод попутному транспорту, а також не має зустрічного транспорту та перешкод зліва на вул. В.Стуса, він пригальмував автомобіль майже до повної зупинки і приступив до виконання маневру вліво.

Обвинувачений вказує на те, що його покази підтвердили на досудовому розслідуванні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також під час судового розгляду свідок ОСОБА_18 , яка конкретизувала, що під час обгону мотоциклістом автомобіля ОСОБА_16 , який він розпочав, приблизно за 20 м від перехрестя, без включеного лівого повороту, мотоцикл розвинув швидкість біля 90 км/год.

Окрім цього зазначає, що ухвалою суду від 18.07.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання його захиснику про призначення повторної інженерно - транспортної експертизи, так як це призведе нібито до не виправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Таким чином, судом не доведена його вина у тому, що він порушив ПДР України під час виконання маневру вліво, внаслідок чого загинув потерпілий ОСОБА_19 .

Просять скасувати вирок Надвірнянського районного суду від 29 вересня 2023 року, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі ст. 284 ч.2 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає вирок суду першої інстанції занадто суворим в частині призначеного покарання його підзахисному.

Зазначає, що ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому ним злочині визнав повністю, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілими. Просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі, взяти до уваги, що у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності та повністю відшкодував потерпілим завдану матеріальну та моральну шкоду.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції, за умови доведеності вини обвинуваченого, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а вирок суду першої інстанції в цьому випадку є явно не справедливим через суворість покарання і незастосування положень ст. 75 КК України за наявності підстав для такого застосування.

Просить вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 29.09.2023 року в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, змінити.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 в частині позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Вироком Надвірнянського районного суду від 29 вересня 2023 року ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк два роки.

Строк тримання під вартою вказано рахувати з часу приведення вироку до виконання після вступу в законну силу.

ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк два роки.

Строк тримання під вартою вказано рахувати з час приведення вироку до виконання після вступу в закону силу.

Цивільний позов ОСОБА_20 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна», про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_20 - 6400 грн. страхового відшкодування у виді моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_20 - 43600,00 моральної шкоди, та 1583,50 грн. судових витрат.

Стягнуто ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_20 50000,00 грн. моральної шкоди, та 1583,50 грн. судових витрат.

Цивільний позов ОСОБА_21 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна», про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_21 - 6400 грн. страхового відшкодування у виді моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_21 43600,00 грн. моральної шкоди, та 1433,50 грн. судових витрат.

Стягнуто ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_21 50000,00 грн. моральної шкоди, та 1433,50 грн. судових витрат.

Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна», про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_22 - 19200 грн. страхового відшкодування у виді матеріальної шкоди, та 6400 грн. страхового відшкодування у виді моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_22 25702,34 грн. матеріальної шкоди, 43600,00 грн. моральної шкоди, та 1833,50 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_22 44904,34 грн. матеріальної шкоди, 50000,00 грн. моральної шкоди, та 1833,50 грн. судових витрат.

Цивільний позов Івано-Франківської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення відшкодування за лікування потерпілого задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь Івано-Франківської обласної клінічної лікарні 5722 грн. 95 коп. витрат за перебування потерпілого ОСОБА_19 на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії ОКЛ.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі по 3180,20 грн. з кожного.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи транспортними засобами, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 , за наступних обставинах.

10.09.2017 близько 18 год., в суху сонячну погоду, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджав по с. Пасічна, рухаючись ділянкою проїзної частини вул. С.Галечко, у напрямку с. Бистриця Надвірнянського району, та наближався до перехрестя із вул. В.Стуса.

В цей час вул. С.Галечко, позаду автомобіля ОСОБА_8 та у попутному з ним напрямку, рухався мотоцикл марки «VIPER» під керуванням водія ОСОБА_9 із пасажиром ОСОБА_13 . При наближенні до перехрестя із вул. В.Стуса, водій ОСОБА_9 виїхав на смугу зустрічного руху та розпочав маневр обгону автомобіля ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В цей час водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість виявити мотоцикл під керуванням ОСОБА_9 , що перебував у стані обгону, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр повороту ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мотоциклом під керуванням ОСОБА_9 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів мотоцикл з ОСОБА_9 і його пасажиром впав на бокову поверхню та перебуваючи в стані ковзання, виїхав на ліве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_19 .

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

-п. 1.10., в частині терміну «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу, чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшувати швидкість або зупинитися;

-п. 2.З., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 10.1., у відповідності до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У результаті порушення ОСОБА_8 ПДР України, пішохід ОСОБА_19 , у відповідності до висновку № 387 від 20.10.2017 судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем, забійною раною, крововиливами в м`які тканини голови, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, забоєм головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, від яких настала його смерть.

Обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи транспортними засобами, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 , за наступних обставинах

10.09.2017 близько 18 год., в суху сонячну погоду, водій ОСОБА_9 , всупереч вимог Правил дорожнього руху України, не маючи права на керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи незареєстрованим у встановленому порядку мотоциклом марки «VIPER», без реєстраційного номерного знаку, рухався ділянкою проїзної частини вул. С.Галечко у напрямку с. Бистриця Надвірнянського району, та наближався до перехрестя із вул. В.Стуса. У якості пасажира мотоцикла перебував ОСОБА_13 .

В цей час вул. С.Галечко, попереду мотоцикла ОСОБА_9 та у попутному з ним напрямку, рухався автомобіль марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який наблизившись до перехрестя з вул. В.Стуса розпочав маневр повороту ліворуч.

Водій ОСОБА_9 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити дорожню розмітку 1.14.1, якою позначений нерегульовании пішохідний перехід, та можливість виявити прилягання другорядної дороги вул. В.Стуса, що входить у поняття перехрестя, де обгін заборонений, всупереч вимог пунктів 14.6 а), в) ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху здійснюючи обгін автомобіля ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зіткнувся із даним транспортним засобом, що виконував маневр повороту ліворуч. Внаслідок зіткнення транспортних засобів мотоцикл з ОСОБА_9 і його пасажиром впав на бокову поверхню, та перебуваючи в стані ковзання, виїхав на ліве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_19 .

При цьому ОСОБА_9 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

-п. 2.1. згідно до якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а)посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

-п. 2.3. відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 2.9. згідно з яким, водієві забороняється: в)керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, без номерного знака;

-п. 12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

-п. 14.6., у відповідності до якого, обгін заборонено: а) на перехресті; в) ближче ніж за 50м перед пішохідним переходом у населеному пункті;

В результаті порушення ОСОБА_9 ПДР України пішохід ОСОБА_19 у відповідності до висновку № 387 від 20.10.2017 судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем, забійною раною, крововиливами в м`які тканини голови, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, забоєм головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, від яких настала його смерть.

До початку апеляційного розгляду на адресу суду надійшли письмові заяви від потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , в яких вони зазначили, що просять розгляд даного кримінального провадження здійснювати у їх відсутності. Задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки останній відшкодував їм матеріальну та моральну шкоду, тому просять призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 зазначили, що шкода їм не відшкодована, однак просять призначити йому покарання без позбавлення чи обмеження волі.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції від 29 вересня 2023 року скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі ст. 284 ч.2 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення;

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_11 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції від 29 вересня 2023 року змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , застосувавши до нього вимоги ст. 75 КК України;

- прокурор з приводу поданих апеляційних скарг захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 заперечив, просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- представник потерпілих ОСОБА_12 , просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід змінити в частині призначеного покарання з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції в повій мірі не дотримався, зокрема в частині призначення покарання.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у кримінальному провадженні доказами.

Виходячи з положень ст. 401 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 з приводу того, що оскаржуваний вирок ґрунтується виключно на неправдивих і нічим не обґрунтованих показах водія мотоцикла ОСОБА_9 та пасажира - його брата ОСОБА_13 , є необґрунтованими, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ч.1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена безпосередньо дослідженими судом першої інстанції наступними доказами, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , а також даними електронного рапорту чергового Надвірнянського ВП ГУНП в Івано Франківській області від 10.09.2017 року, даними протоколу огляду місця події та фототаблицями до нього від 10.09.2017 року та схемами ДТП, якими оглянуто та деталізовано місце ДТП, що сталось на ділянці автодороги сполученням Надвірна Бистриця, даними протоколу огляду від 12.08.2018 року та компакт диском СD-R з відеозаписами, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30.01.2018 року та схемами до нього, висновком судово медичної експертизи трупа ОСОБА_19 № 387 від 20.10.2017 року, висновком судово медичної експертизи рідкої крові з трупа ОСОБА_19 № 698 від 25.09.2017 року, висновком інженерно транспортної експертизи за напрямком 10.2 « Дослідження транспортного стану ТЗ» № 4.2-799/17 від 05.12.2017 року, висновком інженерно транспортної експертизи за напрямком 10.2 «Дослідження технічного стану ТЗ» № 4.2-801/17 від 07.12.2017 року, висновком інженерно транспортної експертизи за напрямком 10.4 « Транспортно трасологічні дослідження » № 4.2-800/17 від 26.12.2017 року, висновком комплексної автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису № 19/12-1/57-СЕ/18 від 24.07.2018 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2018 року та схемами до нього, висновком інженерно транспортної експертизи за напрямком 10.1 від 22.02.2019 року.

Враховуючи вищенаведені докази, у колегії суддів не виникає сумнівів у їх належності та допустимості, так як вони є послідовними, не суперечать один одному, зібрані відповідно до вимог закону та об`єктивно доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що ухвалою суду від 18.07.2022 року було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання його захиснику про призначення повторної інженерно - транспортної експертизи, на думку судової колегіє є необгрунтованими.

Так як судом першої інстанції було встановлено, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 22.09.2017 року експертом Івано Франківського НДЕКЦ МВС України проведено інженерно транспортну експертизу № СЕ- 19/109/26-7ІТ/19, згідно якої причиною виникнення даної ДТП, при заданому комплексі вихідних (слідчих), з технічної точки зору, були обставини, які з однієї сторони пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки ВАЗ -2105, р.н НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимогам п. 10.1 ПДР України, з іншої невідповідністю дій водія мотоцикла марки «VIPER» ОСОБА_9 вимогам п.п. 123.3 та 14.6 а ПДР України.

Окрім цього, в клопотанні про призначення повторної експертизи не наведено достатнє обґрунтування того, що існують достатні підстави вважати висновок експерта № СЕ 19/109/26-7ІТ/19 від 22.09.2017 року необгрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Щодо призначеного покарання судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що у відповідності до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 цього Кодексу, правильно врахував тяжкість інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст.12 КК України є тяжким, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено.

Окрім цього, судом було враховано характеризуючі дані на особу винного, а саме те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його поведінку після ДТП допомагав потерпілому та сприяв у наданні медичної допомоги.

Згідно досудової доповіді від 28.05.2019 року, складеної Надвірнянським міськрайонним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано Франківській області щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( Т.1 а.п. 32-33).

Так, санкція ст. 286 ч.2 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Однак, колегія суддів заслухавши думку представника ОСОБА_12 та взявши до уваги письмові заяви потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які просили призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з позбавленням та обмеженням волі, прийшла до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства і є всі підстави за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України застосувати ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Доводи захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні його підзахисному покарання в повній мірі не враховано те, що він свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду у повному обсязі, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів є підставними.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також судом було враховано особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, його поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення, яка свідчить про прагнення винного згладити наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, наявність міцних соціальних зв`язків та думку потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які в своїх письмових заявах зазначили, що збитки завдані ДТП повністю відшкодовано, будь яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_9 не мають, просять не призначати покарання пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі.

Згідно висновків досудової доповіді від 20.08.2018, складеної Надвірнянським міськрайонним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (Т. 1, а.с. 92-95).

Відповідно до ст. 408 ч.1 п.4 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, а згідно з ст. 409 ч.2 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Колегія суддів дослідивши та проаналізувавши доводи наведенні в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_9 врахувавши пом`якшуючі обставини: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також характеризуючі дані на особу винного, а саме його вік, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

А також думку потерпілих, які в поданих письмових заявах зазначили, що шкоду їм відшкодовано, будь яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, просять призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням не заперечують, приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`якого виду покарання.

Колегія суддів апеляційного суду врахувавши всі обставини кримінального провадження, особи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх поведінку до і після вчинення злочину, приходить до висновку, що їм слід призначити покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у вигляді позбавлення волі. Однак, на переконання судової колегії, виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства і є всі підстави за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України застосувати ст.75 КК України і звільнити їх від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , слід задовольнити частково, а вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 29 вересня 2023 року в частині призначеного покарання - змінити.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Надвірнянського районного суду від 29 вересня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 286 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 286 ч.2 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного йому основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5