Справа № 521/990/24
Номер провадження:1-кп/521/1243/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2024 року м.Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою головуючого судді від 24.01.2024 року у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.
Прокурор під час підготовчого судового засідання висловив думку щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачений та його захисник, потерпіла не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні з наступних підстав.
Судом встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м.Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.
Крім того, прокурор під час підготовчого судового засідання заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 без визначення розміру застави, посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність, зазначивши, що під час досудового розслудвання стосовно обвинуваченого обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого спливає 27.01.2024 року. ОСОБА_4 є раніше неодноразово судимою особою. Просив саме обрати запобіжний захід стосовно обвинуваченого, оскільки вимогами ст.315 КПК України передбачено можливість обирати запобіжний захід.
Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, відсутність наведених ризиків, оскільки обвинувачений жодних дій щодо погроз свідкам, які були вже долпитані в порядку ст.225 КПК України, не вчиняв, не має наміру переховуватися від суду та вчиняти інші злочини. Тому просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням носіння електронного засобу контролю.
Потерпіла підтримала думку прокурора та заперечувала проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілої суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, під час якого вирішується питання можливості призначення судового розгляду, вже метою якого відповідно до статті 17 КПК України є встановлення судом поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених в обвинувальному акті кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри, однак попри таке, оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, відомостей про наявність міцних соціальних зв`язків суду не надано. Хоча обвинувачений працював до затримання, має постійне місце проживання але їх наявність у обвинуваченого не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, може вчинити інший злочин.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та відсутні підстави для обрання стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного зходу. Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На стадіі досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був дієвим важелем для процесуального впливу на поведінку останнього.
Як вже зазначено питання щодо застосування запобіжного заходу може бути віришено під час підготовчого судового засідання та при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України, який регулює питання заходів забезпечення кримінального провадження та передбачає, що строк тримання під вартою може бути продовженим. При цьому наведені вимоги ч.3 ст.315 КПК України також передбачають вирішення судом питання в підготовчому судовому засіданні про продовжнення дії запобіжного заходу.
Враховуючи, що стосовно обвинуваченого під час доудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ще не сплинув, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, тому суд приходить до висновку щодо доцільності саме продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а не обрання йому запобіжного заходу, як зазначає прокурор у своєму клопотанні.
Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав визначення розміру застави обвинваченому.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинуваченого без визначення розміру застави, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йомуобвинувачення і зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 315, 176,177, 183, 193,194, 196 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу.
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб до 24 березня 2024 року включно без визначення розміру застави.
Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали судом, тобто з 25.01.2024 року.
Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Суддя ОСОБА_1