ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/1798/13-к Номер провадження 11-кп/814/2211/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000259 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання обвинуваченого задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000259 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Державного казначейства України в Харківській області залишені без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за залучення експертів за проведення судових експертиз на користь держави в сумі 15279,52 грн.

Звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності суд мотивував тим, що ОСОБА_8 є особою не судимою, вчинив кримінальне правопорушення 01.05.2012, тобто з моменту вчинення минуло понад 10 років, відсутні обставини, передбачені ч.2, ч.3 ст. 49 КК України, наявна згода ОСОБА_8 , тому дійшов висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку давності.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, просить змінити ухвалу суду в частині стягнення судових витрат за залучення експертів та скасувати стягнення судових витрат із ОСОБА_8 на користь держави в сумі 15279,52 грн.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_8 не повинен відшкодовувати судові витрати за проведення експертиз, так як його вину у вчиненні кримінального правопорушення не доведено, а тому немає законних підстав для стягнення з нього цих витрат на користь держави.

Також зазначив, що під час вирішення питання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності не обговорювалося питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертиз.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню за ч.2 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, стороною захисту не оспорюється та апеляційним судом не перевіряється.

Щодо доводів адвоката про скасування рішення суду в частині стягнення процесуальних витрат необхідно зазначити таке.

З частини 2 статті 122 КПК України вбачається, що витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Крім того, експертиза у кримінальному провадженні може проводитися також судовими експертами, залученими стороною захисту, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, їх територіальних філій, експертних установ комунальної форми власності, і такі експерти мають право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи й викликом для надання пояснень чи показань, оскільки проведення експертизи не є їх службовим обов`язком (п. 6 ч. 3 ст. 69 КПК, п. 5 ст. 13 Закону «Про судову експертизу» та п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень).

На підставі ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, таких витрат.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, а саме: витрати на проведення експертизи, понесені органом досудового розслідування, не підлягають стягненню з ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо якого закрито на цій підставі, а тому їх необхідно віднести на рахунок держави.

З огляду на вказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду зміні в частині стягнення процесуальних витрат.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Судові витрати за залучення експертів в сумі 15279,52 грн віднести на рахунок держави.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4