Справа № 304/2654/23 Провадження № 1-кп/304/122/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

у режимі відеоконференції особи, відносно якої подано клопотання ОСОБА_5 ,

його законного представника ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному 30 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теребля Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , підопічного КУ «Т.Реметівський психоневрологічний інтернат», з повною загальною середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В :

тридцятого серпня 2023 року о 04.41 год ОСОБА_5 , будучи підопічним Тур`є-Реметівського психоневрологічного інтернату з діагнозом «шизофренія», перебуваючи у стані неосудності, знаходячись у палаті № 6 сторони № 2 вказаного лікувального закладу у АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли у нього до підопічного інтернату ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував разом з ним у палаті, наніс останньому удар кишеньковим розкладним ножем в область шиї, від якого потерпілий помер на місці події. Вказане підпадає під ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру підтримав та просив таке задовольнити з наведених у ньому підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснював, що вважає себе винним та дуже шкодує про вчинене. Вказував, що ОСОБА_10 повівся відносно нього негарно, схопивши за ногу, хоча він його і кормив, і доглядав, і давав цигарки, тому він схопив потерпілого і порізав ножем. Готовий лікуватися, однак бажає, щоб його перевели ближче до домівки, а саме до лікувального закладу с. Вільшани Закарпатської області.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 вважав, що відносно його підзахисного слід застосувати примусові заходи медичного характеру, а законний представник батько ОСОБА_6 у судовому засіданні додатково пояснив, що син народився здоровим, навіть служив у збройних силах, однак потрапив у ДТП, після чого й захворів.

У судовому засіданні директор медичного закладу ОСОБА_4 як потерпіла клопотання прокурора підтримала.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

З`ясування питань щодо того, чи мало місце суспільно небезпечне діяння та чи вчинено таке ОСОБА_5 , суд здійснює дослідженням у судовому засіданні доказів, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка є директором КУ «Т.Реметівський психоневрологічний інтернат» та у судовому засіданні показала, що обидві особи і ОСОБА_5 , і ОСОБА_9 перебували у закладі на лікуванні з відповідними психічними захворюваннями. Між ними дійсно міг виникнути конфлікт за обставин, на які вказує сам ОСОБА_5 ;

- рапортом інспектора-чергового відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_11 від 30 серпня 2023 року, з якого видно, що того ж дня близько 04.41 год на спецлінію «102» надійшло повідомлення медсестри психоневрологічного інтернату ОСОБА_12 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , 1982 року народження, який перебував у лікувальному закладі з діагнозом «шизофренія», наніс ножові поранення в область шиї ОСОБА_9 , 1994 року народження, несумісні з життям, від яких останній помер на місці;

- протоколом огляду місця події від 30 серпня 2023 року, за яким оглянуто труп чоловічої статі, який на момент огляду знаходиться на підлозі між палатами 5-6 корпусу №2 Т.Реметівського психоневрологічного інтернату за адресою: АДРЕСА_1 . На шиї трупа праворуч виявлено рвану різану рану, розміром 8-9 см, шириною близько 3-4 см, глибиною 5-7 см; голова, обличчя, руки містять сліди крові, під трупом та біля нього калюжа крові. Окрім цього оглядом на трупі виявлені рвані різані рани на бороді під нижньою губою, на шиї горизонтально та на голові над чолом під волосяним покривом;

- висновком експерта № 582 від 30 жовтня 2023 року, яким встановлено, що смерть громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок відкритої різаної рани правої передньо-бокової поверхні шиї з пошкодженням правої сонної артерії, що призвело до гострої крововтрати та розвитку шоку і стало безпосередньою причиною його смерті. Враховуючи локалізацію та кількість виявлених ран при судово-медичному дослідженні на тілі трупа ОСОБА_9 , можна вважати, що потерпілому наносилися удари в хаотичному порядку один за одним у короткий проміжок часу. Вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 30 серпня 2023 року і не суперечить обставинам справи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння іншій людині, і що таке діяння вчинене ОСОБА_5 .

При цьому надаючи кримінально-правову оцінку діям ОСОБА_5 як неосудної особи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Склад кримінального правопорушення це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне.

Обов`язковими (універсальними) елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.

Об`єкт кримінального правопорушення це те, на що завжди посягає кримінальне правопорушення і чому воно завжди заподіює певної шкоди. Це ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом.

Об`єктивна сторона зовнішня сторона діяння, яка виражається у вчиненні передбаченого законом діяння (дії чи бездіяльності), що заподіює чи створює загрозу заподіяння шкоди об`єкту кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до КК України може наставати кримінальна відповідальність ( ч. 1 ст. 18 КК).

Згідно зі ст. 19 КК осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (ч. 1).

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2).

Суб`єктивна сторона це внутрішня сторона кримінального правопорушення, бо вона включає ті психічні процеси, що характеризують свідомість і волю особи в момент вчинення кримінального правопорушення. Ознаками суб`єктивної сторони, як елементу складу, є вина, мотив і мета кримінального правопорушення. Обов`язковою (необхідною) основною ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення є вина особи.

Відповідно до ст. 23 КК виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона. Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК.

Статтею 92 КК передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання (ст. 93 КК).

Так матеріалами справи, зокрема висновком судово-психіатричного експерта № 274 від 21 вересня 2023 року підтверджується, що за психічним станом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє ознаки хронічного стійкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, про що свідчать дані неодноразових стаціонарних обстежень і лікувань у психіатричних закладах, наявність ІІ групи інвалідності по даному захворюванню, а також клінічні ознаки: підвищена дратівливість, конфліктність, розлади поведінки та наявність галюцинаторно-маячної симптоматики, відсутність критики.

Також вказаним висновком встановлено, що ОСОБА_5 у період часу, який відносить до інкримінованого йому діяння і у теперішній час виявляє ознаки хронічного стійкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, що позбавляло його у період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, а також у теперішній час, можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування у спеціальному лікувальному закладі із суворим наглядом (згідно із ст. 92 КК України).

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Суспільна небезпечність як ознака кримінального правопорушення полягає в тому, що кримінальне правопорушення заподіює або створює реальну загрозу заподіяння шкоди суспільним відносинам, які є об`єктами кримінально-правової охорони. Суспільна небезпечність внутрішня якість кримінального правопорушення, яка надає йому матеріального характеру, закріплена в законі та набуває правового значення, тобто породжує протиправність, яка є юридичним вираженням суспільної небезпечності.

У разі вчинення неосудною особою незакінченого суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, воно не втрачає своєї суспільної небезпеки для суспільних відносин, які були об`єктом посягання, а його наслідки самі по собі в повній мірі не відображають суспільну небезпеку. Суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має також оцінюватись за загальними критеріями характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи.

Правильна кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, впливає на обрання виду примусових заходів медичного характеру та на правильну кваліфікацію дій особи, яка є суб`єктом кримінального правопорушення і вчинила кримінальне правопорушення спільно з неосудною особою, обрання їй правильної форми та міри кримінальної відповідальності.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року №761/37225/20, які суд враховує у порядку ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність.

Отже наведені вище обставини, а також висновок психіатричної експертизи дає підстав вважати, що ОСОБА_5 на момент вчинення інкримінованого йому діяння знаходився у стані неосудності.

Частиною 2 ст. 513 КПК України імперативно визначено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Статтею ст. 94 КК передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (ч. 1).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду (ч. 5).

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_5 вчинив у стані неосудності суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину пов`язаного з посяганням на життя людини та який відповідно становить особливу небезпеку для суспільства, а також те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_5 і на даний час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, що узгоджується з даними висновку судово-психіатричного експерта № 274 від 21 вересня 2023 року, суд прийшов до висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Як виснувала Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові № 761/37225/20 від 16 січня 2023 року, в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку відносно ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили слід залишити попередній, але не більше як на шістдесят днів.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 174 КПК України.

Що стосується вирішення долі процесуальних витрат, то оскільки згідно з ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, такі витрати стягуються з обвинуваченого, щодо якого постановлено обвинувальний вирок, а передбачені в Законі з цього правила винятки не поширюються на обставини цієї справи, процесуальні витрати за проведення експертизи в межах даного провадження слід компенсувати за рахунок держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 369, 372, 505, 513 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 30 серпня 2023 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Речовий доказ, а саме кишеньковий металевий розкладний ніж, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, зі слідами бурого кольору, схожими на кров, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити.

Процесуальні витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-107-23/9369-БД від 10 листопада 2023 року у сумі 1 612 (одна тисяча шістсот дванадцять) грн 90 коп компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили залишити попередній поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, але не більше, ніж на 60 (шістдесят) днів.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2023 року у виді арешту майна скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1