Провадження №1-кп/523/1769/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000516 від 29.11.2023 року та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

З Суворовської окружної прокуратури міста Одеси до Суворовського районного суду м.Одеси для розгляду надійшли матеріали кримінального провадження №0000516 від 29.11.2023 року та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 16.11.2023 року, о 16 годині 30 годин ОСОБА_6 , перебуваючи біля парадної №1 будинку АДРЕСА_1 , під приводом необхідності зателефонувати, шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки «Nokia C21», який належить потерпілому ОСОБА_7 .

Таким чином, в діях неповнолітнього ОСОБА_6 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні на вказаному клопотанні наполягав.

Неповнолітній ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за суспільно-небезпечним діянням, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, винним визнав себе повністю, підтвердив обставини, викладені в клопотанні.

Захисник у судовому засіданні вважав, що клопотання прокурора відповідає інтересам ОСОБА_6 , а тому не заперечував проти його задоволення.

Законний представник неповнолітнього також не заперечувала проти задоволення клопотання.

Потерпілий до суду не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за даний злочин настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 5. ст.499 КК України передбачає, що за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_6 , суд враховує особу неповнолітнього. Також, суд враховує, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 не досяг 16 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння передбаченого ч.1 ст.190. В зв`язку з цим до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі під нагляд батьків.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вину ОСОБА_6 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, доведено в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру.

Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст.ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусового заходу виховного характеру у кримінальному провадженні №0000516 від 29.11.2023 року, за скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:

1)Застереження;

2)Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього у вигляді обмеження перебування поза місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня до досягнення ним 15 років, тобто до 23.08.2025 року;

3)передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним 18-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси.

Суддя: ОСОБА_1