Справа № 442/5022/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1172/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_7

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Задоволено частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 20000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 31.05.2022 року близько 07.20 год., перебуваючи на прилеглій до залізничної станції «Дрогобич» території, що за адресою: м.Дрогобич, площа Злуки, 1, Львівської області, побачивши за кермом припаркованого там автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », водія ОСОБА_9 , з яким знаходиться у довготривалих особистих неприязних стосунках, підійшов до нього та вступив у словесну суперечку, під час якої вирішив умисно заподіяти йому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , в цей же час усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження, підійшовши до автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », відчинивши у ньому водійські двері, умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в тазову ділянку зліва, вище лівого стегна. У той час, коли ОСОБА_9 швидко зачинив двері зі своєї сторони, ОСОБА_7 , оббігши автобус спереду, спробував відчинити передні двері з боку пасажира з метою увійти всередину транспортного засобу та продовжити свої протиправні дії. Однак, ОСОБА_9 , притримавши двері зсередини, не дозволив їх відчинити. Після цього, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 притримує зсередини двері зі сторони пасажира, швидко повернувся до дверей зі сторони водія, відчинив їх та умисно наніс ОСОБА_9 ще один удар кулаком правої руки у ділянку тулуба зліва, вище лівого стегна, тим самим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця в тазовій ділянці зліва на рівні гребеня клубової кістки, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В апеляційному порядку вказаний вирок оскаржив захисник ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України через недоведеність пред`явленого обвинувачення.

Свої апеляційні доводи мотивують тим, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що показання свідка покази свідка ОСОБА_11 повністю спростовують причетність ОСОБА_7 до заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень і такі безпідставно не прийняті до уваги судом першої інстанції, при цьому зазначає. що інших доказів є недостатньо для доведення вини ОСОБА_7 та його причетності до нанесення тілесних ушкоджень. Також зазначає, свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не були очевидцями нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 , а свідок ОСОБА_14 не могла бачити факту нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу подану в інтересах обвинуваченого, з наведених у них мотивів, та просили такі задоволити.

Прокурор, потерпілий та його представник заперечили апеляційну скаргу сторони захисту з огляду на безпідставність такої, та покликаються на законність, обґрунтованість і вмотивованість оскаржуваного вироку.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

На переконання колегії суддів оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 , умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення. Вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, за наведених у вироку суду обставин, обґрунтовано послався у вироку на:

показання потерпілого ОСОБА_9 , який суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_7 йому постійно погрожував та наполягав на тому, щоб він не возив пасажирів на Львів. Оскільки він здійснював пасажирські перевезення на маршруті Дрогобич Львів, ОСОБА_7 всіляко перешкоджав цьому, розповсюджував неправдиву інформацію, при цьому, ображаючи його. Такі перешкоди обвинувачений вчиняє із тих причин, що також займається пасажирськими перевезеннями на цьому ж маршруті, створивши фірму «Екпрес-таксі». Останній постійно звинувачує його у здійсненні пасажирських перевезень без належних документів, неодноразово писав на нього скарги, блокував виїзд його автобуса, хоча, від контролюючих органів до нього не було жодних претензій.

31.05.2022 року ОСОБА_7 вже чекав його зранку на площі Злуки; про це йому повідомили знайомі водії, які там знаходилися. Він виїхав о 06.50 год автобусом із пасажирами (до семи людей) із м.Стебник, здійснюючи перевезення на маршруті до м.Львова, із визначеною зупинкою в м.Дрогобич. Приїхавши на площу Злуки приблизно о 07.15 год, він побачив там автобуси ОСОБА_7 , а тому свій автобус, в якому перебувало вже 4 чи 5 пасажирів, припаркував поруч. Після цього до нього підійшов обвинувачений, відчинив водійські двері і сказав повернути людям гроші за дорогу на Львів, оскільки його автобус їде швидше. Один пасажир в автобусі звернувся до нього та попросив віддати кошти за квиток, у зв`язку з чим він повернувся в сторону салону автобуса, а ОСОБА_7 цим скористався та наніс йому один удар в ділянку таза. Він, у свою чергу, потягнув двері за ручку та відразу зачинив їх, а ОСОБА_7 у цей час побіг до передніх пасажирських дверцят. Оскільки він не дав останньому відчинити ці двері, то обвинувачений відразу повернувся до водійських дверей і ще раз наніс йому удар. Як наслідок, він викликав поліцію і почав усе фіксувати на камеру, хоча ОСОБА_7 намагався перешкодити цьому. Працівники поліції приїхали за хвилин 10 12. Він написав заяву про те, що ОСОБА_7 наніс йому удари. Оскільки у цей час в його автобусі перебувала невідома йому жінка (пасажир), яка все бачила і під час події кричала до обвинуваченого, щоб той не бив водія, тому він звернувся до останньої з проханням залишити свій номер телефону, щоб за необхідності надати свідчення та підтвердити усе, що відбувалося. Як стало відомо згодом, ім`я та прізвище пасажирки ОСОБА_15 . Вона погодилася свідчити у даній справі.

Неприязні відносини між ними тривають з жовтня 2020 року, що змушувало його неодноразово звертатися у поліцію. Переконаний, що ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження, оскільки не хоче, щоб він заїжджав на згадану територію для посадки пасажирів. На жаль, самого факту побиття він не зафіксував на камеру телефону, оскільки не зміг передбачити такого. Тому почав знімати лише після цього.

показання свідка ОСОБА_14 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 31.05.2022 року вона їхала вранці мікроавтобусом (білого кольору) зі ОСОБА_16 до Львова. Заїжджаючи на зупинку біля з-д вокзалу в м.Дрогобичі, вона почула, як водій сказав, що заблоковано зупинку. Як тільки зупинились, до водія підбіг ОСОБА_7 (тоді вона ще не знала, хто це такий) і почав його бити. ОСОБА_9 зачинив водійські двері, тоді обвинувачений оббіг автобус та намагався відкрити пасажирські двері. Водій нахилився, щоб не дати змоги це зробити, а тому ОСОБА_7 повернувся до дверей водія і почав бити останнього. Вона у той час сиділа за водієм на другому сидінні. Пригадує два удари в ділянку бедра. На слідчому експерименті вона краще пам`ятала деталі події, тому тоді краще їх відтворила. Коли їй демонстрували відеозапис з місця події, на такому вона впізнала свій голос, оскільки кричала тоді до ОСОБА_7 , щоб він не бив водія. Усі там присутні були невідомими раніше їй людьми. Зі ОСОБА_16 автобусом виїхало більше людей, ніж залишилось під час зупинки в Дрогобичі. Перед нею сиділа молода пара з дитиною і на їх очах усе це відбувалося, а ОСОБА_7 їм пропонував пересісти у його автобус, пояснюючи тим, що автобусом ОСОБА_9 вони будуть довго їхати. На зупинці у Дрогобичі вони знаходилися близько 30 40 хвилин. Працівники поліції записали її дані. Пригадує, що ОСОБА_7 був одягнений у жовту кофту;

показання свідка ОСОБА_12 , який в суді першої інстанції пояснив, що він працює у Дрогобицькому відділі поліції. 31.05.2022 року вранці він разом з поліцейським ОСОБА_13 прибули на залізно-дорожній вокзал на виклик. ОСОБА_9 повідомив, що його побили у зв`язку з конфліктом через платформу, звідки відправляється маршрутка на Львів. Коли вони підійшли на місце події, біля свого буса стояв ОСОБА_9 , який розповів їм, що він сидів за кермом і його вдарив ОСОБА_7 . Відповідно, вони відібрали пояснення в останнього. Тоді ж свідок ОСОБА_14 повідомила їм, що бачила, як ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 , а тому вони зафіксували її дані, які в подальшому передали дізнавачу. На місце події вони викликали слідчо-оперативну групу. Дочекавшись останніх, вони поїхали звідтам. Загалом там перебували до 40 хвилин. Це вже не перший виклик від ОСОБА_9 ;

показання свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції пояснив, що 31.05.2022 року він перебував на службі в поліції. О 07.20 год. надійшло повідомлення про вчинений конфлікт на площі Злуки. Коли приїхали туди із ОСОБА_12 , до них підійшов ОСОБА_9 та повідомив, що у нього з ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого останній наніс йому удари, а тому він має намір писати заяву. Обвинувачений з потерпілим тоді продовжували сваритися і ОСОБА_9 записував це на мобільний телефон. Пригадує свідка ОСОБА_14 , яка перебуває в залі судових засідань і яка знаходилася тоді на місці події. Вони викликали слідчо-оперативну групу. Перебували там орієнтовно до восьмої години;

заяву ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , датованою та зареєстрованою Дрогобицьким РВП 31.05.2022 року;

висновок експерта №137 (експертиза почата 02.06.2022 року, закінчена 03.06.2022 року), з якого вбачається, що у ОСОБА_9 , 58-ти років, виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в тазовій ділянці зліва (на рівні гребеня клубової кістки). Вказане ушкодження виникло внаслідок взаємодії з тупим твердим предметом, що мав обмежену діючу поверхню, не виключено, в термін, вказаний обстежуваним, тобто, 31.05.2022, і відноситься до легкого ступеня тяжкості;

протокол огляду місця події від 02.06.2022 року з долученою фототаблицею, згідно з яким місцем огляду являється прилегла територія до залізничного вокзалу м.Дрогобича, що розташований на площі Злуки, 1, де ОСОБА_9 вказав на розташування свого автомобіля марки «Фольксваген Крафтер», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у якому йому було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_7 близько 07.20 год. 31.05.2022 року, а саме: автомобіль розташований паралельно до залізничного вокзалу близько 20 метрів від входу та припаркований задньою частиною до каси автостанції №1, розташованої на відстані близько 4 метрів;

протокол проведення слідчого експерименту від 16.06.2022 року з долученою фототаблицею, за участі свідка ОСОБА_14 , з якого вбачається, що остання відтворила події по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . ОСОБА_7 31.05.2022 о 07.20 год, зокрема, остання продемонструвала своє розміщення у вказаний час у згаданому транспортному засобі в якості пасажира, а також продемонструвала, яким чином обвинувачений наніс один удар кулаком правої руки в ділянку тулуба зліва (трошки вище лівого стегна) ОСОБА_17 . Також повідомила, що останній зачинив водійські дверцята, звертаючись до обвинуваченого на ім`я ОСОБА_18 , однак, той оббіг автобус та намагався відчинити передні дверцята зі сторони пасажира, ОСОБА_9 притримав їх зсередини, у цей час ОСОБА_7 пробіг назад до водія і наніс йому ще один удар у ту ж саму ділянку тулуба зліва (трохи вище лівого стегна), продемонструвавши це на статистові, який сидів на водійському сидінні. Таким чином, показання свідка ОСОБА_14 щодо обставин справи узгоджуються із викладеним у протоколі;

протокол огляду предмету від 17.06.2022 року з долученим DVD-R диском об`ємом 4,7 ГБ, а також оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, розміщеним на вказаному диску, з яких вбачається, що 31.05.2022 року о 07.35 год. між потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ведеться словесний конфлікт. Зокрема, на одному із файлів, під час даного конфлікту ОСОБА_7 стоїть біля мікроавтобуса білого кольору, на задньому фоні чути голос свідка ОСОБА_14 зі словами: «…б`єте, йому ще їхати до Львова!» (свідок підтвердила, що це чутно саме її голос). Потерпілий ОСОБА_9 тоді ж сказав: «Коцюба прийшов, відкрив двері і вдарив мене в бік, зараз викличу поліцію». На відеозаписі під час триваючого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим також видно словесну перепалку між останніми з приводу графіку перевезень та їх маршрутів;

протокол проведення слідчого експерименту від 16.06.2022 року з доданою фототаблицею, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 відтворив обстановку та обставини події щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 31.05.2022 року. Вказане узгоджується із зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями свідків та потерпілого;

висновок експерта №180 від 28.06.2020 року, згідно з яким тілесне ушкодження у вигляді синця в тазовій ділянці зліва (на рівні гребеня лівої клубової кістки), яке було виявлено при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , 58-ми років, могло виникнути за механізмом, показаним ним та свідком ОСОБА_14 . При проведенні слідчих експериментів, тобто, внаслідок нанесення удару рукою по вказаній ділянці із достатньою для виникнення такого ушкодження силою.

На переконання колегії суддів вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, повністю доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно.

В апеляційні скарзі захисник покликається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги покази свідка ОСОБА_11 , який вказав, що потерпілий ОСОБА_9 просив останнього його вдарити два рази кулаком правох руки в ділянку тіла, на яку вказав сам потерпілий.

Разом з тим на переконання суду апеляційного суду допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 узагалі не зміг пригадати місяця, коли він начебто бив потерпілого та вказав, що це міг бути будь-який місяць, коли на АЗС не було пального. Щодо механізму нанесення ударів, то свідок ОСОБА_11 вказав тільки про два удари потерпілому в бік. При цьому, свідок не назвав конкретні частини тіла, куди він начебто наносив удари (тазова ділянка), проміжки часу між заподіяними ударами, причини їхньої зумовленості, положення потерпілого під час ударів (лежав, сидів, стояв), спосіб прикладання сили та її дозування, поведінку потерпілого під час та після ударів, тощо.

Крім цього, свідок ОСОБА_11 також повідомляв, що перед побиттям ОСОБА_9 обвинуваченим, потерпілий, у присутності цього свідка, неодноразово інструктував одну жінку про обставини такого побиття. Відтак, свідок ОСОБА_11 кілька разів, особисто бачив цю жінку, однак, в залі суду першої інстанції не впізнав таку жінку у свідку ОСОБА_14 . При цьому, інших свідків жіночої статі у даному кримінальному провадженні немає.

Також суд першої інстанції також обґрунтовано встановив, що свідок ОСОБА_11 перебуває в неприязних стосунках із потерпілим та у дружніх стосунках з обвинуваченим. При цьому, про наявність свідка ОСОБА_11 сторона захисту заявила тільки 07.03.2023 (Т. 1 а.с.99), тобто більш як через 9 місяців після вчинення 31.05.2022 кримінального правопорушення. В той же час, з показань допитаних судом першої інстанції обвинуваченого та цього ж свідка ОСОБА_11 вбачається, що стороні захисту було відомо про наявність такого свідка вже через 2-3 місяці після події кримінального правопорушення, однак увесь цей час, тобто більш як пів року ні обвинувачений, а ні його адвокат не повідомляли про наявність такого свідка та не клопотали про його допит.

Під час апеляційного перегляду колегія суддів у відповідності до вимог ч.3 ст.404 КПК України відмовила у задоволенні клопотанні сторони захисту про повторний допит апеляційним судом свідка ОСОБА_11 , оскільки у своєму клопотанні захисник не навів жодних обставин, які би свідчили про допит судом першої інстанції вказаного свідка із порушенням або неповно.

Також, в суді першої інстанції поліцейські ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили про прибуття 31.05.2022 року на виклик, де потерпілий вказав на обвинуваченого як на особу, яка його побила. Одразу після цього пасажир автобуса - свідок ОСОБА_14 розповіла, що бачила, як обвинувачений бив потерпілого. Цього ж дня, 31.05.2022 року потерпілий подав заяву про його побиття обвинуваченим (Т. 1 а.с. 38), зазначене вказує на те, що фіксування події відбувалося одразу після її настання, а тому такі обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Крім цього, допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 повідомила, що вона була пасажиром автобуса та знаходилась через одне місце від водія. Як тільки автобус зупинився, до водія підбіг обвинувачений, який відчинив водійські двері і почав бити потерпілого. Потерпілий зачинив двері водія і нападник побіг відчиняти пасажирські двері, а коли йому це не вдалось, знову побіг відкрити водійські двері та продовжив бити потерпілого. Свідбк кричала до обвинуваченого, щоб він не бив водія, бо йому ще до м. Львова їхати.

Вказані показання узгоджуються з дослідженим судом першої інстанції протоколом огляду предмету від 17.06.2022 року та відеозаписом подій 31.05.2022 року, на якому свідок ОСОБА_14 упізнала свій голос у словах: «б`єте, йому ще їхати до Львова». Потерпілий тоді ж сказав: «Коцюба прийшов, відкрив двері і вдарив мене в бік, зараз викличу поліцію» (Т. 1 а.с. 60-62). Вказаний відеозапис доводить факт перебування свідка ОСОБА_14 на місці події та те, що вона була очевидцем протиправних дій обвинуваченого.

Крім цього, протоколу слідчого експерименту від 16.06.2022 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 вбачається, що свідок продемонструвала на статистові нанесення потерпілому обвинуваченим удару у ділянку тулуба зліва. Вказала і про невдале намагання обвинуваченого відчинити пасажирські двері автобуса та про подальше, повторне нанесення обвинуваченим удару потерпілому через відчинені водійські двері автобуса, продемонструвавши це на статистові, який сидів на водійському сидінні (Т. 1 а.с. 47-58).

Також покази свідка ОСОБА_14 визнані спроможними висновком експерта від 28.06.2020 року № і80, згідно з яким виявлене експертом у потерпілого ТУ у виді синця в тазовій ділянці зліва могло виникнути за механізмом, показаним потерпілим та свідком ОСОБА_14 при проведенні слідчих експериментів, тобто внаслідок удару рукою по вказаній ділянці тіла із достатньою для виникнення такого ушкодження силою (Т.1 а.с.76-77).

Відтак, апеляційні доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого інкримінованого йому кримінального правопорушення та недоведеність його винуватості у вчиненому не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді.

На переконання колегії суддів оскаржуваний вирок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже такі визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: