Справа № 591/4390/23
Провадження № 1-кс/591/3402/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000029 від 04.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, мотивованим тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень та продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не можуть бути забезпечені іншими більш м`якими запобіжними заходами.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та захисник просили обрати домашній арешт з огляду на позитивні характеристики та активні соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність намірів перешкоджанню досудового розслідування, зменшення ризиків, проведення необхідних слідчих дій.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у наведеному кримінальному провадженні, в якому 08.07.2023 вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.4 ст. 187 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні виконано значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів у ньому, проте, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 немає можливості, оскільки з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування та існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду міста Суми від 03.10.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 6 місяців, тобто до 08.01.2024.

З огляду на положення ч.3 ст. 197 КПК України необґрунтованими та безпідставними є заперечення захисника про те, що наведена вище ухвала не має відношення до розгляду даного клопотання.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, не має офіційного місця роботи, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, поєднаний з погрозою застосування насильства до потерпілого та його застосуванням.

Надані в судовому засіданні характеризуючи ОСОБА_5 матеріали вже надавалися слідчому судді при застосуванні запобіжного заходу та були враховані при оцінці ризиків та визначенні виду запобіжного заходу.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При продовженні строку дії застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, такий запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходжу до висновку про задоволення клопотання, та відхилення доводів сторони захисту з підстав, викладених вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, характер підозри та встановлених ризиків, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, до 04 грудня 2023 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1