Провадження № 1-кп/369/2242/23
В И Р О К

іменем України

05.10.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника

(в режимі відео конференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000926 від 16 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працює не офіційно різноробочим, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24 лютого 2022 року о 05:30 год. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на території України, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.

23 лютого 2023 року о 14:40 год., ОСОБА_4 прийшов до магазину «ЕВА» № 372, розташованого за адресою: Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Академіка Шалімова, буд. 69-а, який належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ», , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна із вказаного магазину. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що в державі Україна діє воєнний стан, перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину за вищевказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з полиць товарно-матеріальні цінності, що належать TOB «РУШ», а саме: жіночу парфумовану воду «Moschino Toy 2», об`ємом 50 мл та маску для волосся «La'dor Hydro LPP Treament» з гідролізованим колагеном, об`ємом 300 мл загальною вартістю 1378 грн 70 коп. без урахування ПДВ, які заховав до лівої кишені куртки вдягненої на нього.

У подальшому, ОСОБА_4 пройшов касову зону та вийшов із магазину «ЕВА» не розрахувавшись за товар, який був у лівій кишені куртки та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріального збитку на суму 1378 грн 70 коп., без урахування ПДВ.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив це кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та запевнював, що в подальшому подібного не вчинятиме, висновки для себе зробив.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечив проти думки прокурора та просив суд при призначенні покарання звернути увагу на наявність пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, відсутність попередніх судимостей та добровільне відшкодування завданих збитків, тому просив призначити його підзахисному мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2 рік, з покладенням відповідних обов`язків.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , не з`явився в судове засідання, про дату, місце та час його проведення повідомлений в установленому законом порядку. При цьому прокурором під час підготовчого провадження долучено заяву від представника потерпілого, згідно з якою останній претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого немає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора та захисника, враховуючи заяву представника потерпілого про відсутність претензій будь-якого характеру до обвинуваченого, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненого в умовах воєнного стану, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, працює не офіційно різноробочим та добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, вчинення кримінального правопорушення вперше та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим застосовує положення ст. 75 КК України та звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , його характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 , положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який обрано відповідно до ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 строком до 30 вересня 2023 року (включно), скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який обрано відповідно до ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 строком до 30 вересня 2023 року (включно), скасувати.

Речові докази:

- DVD-R диск білого кольору без маркування, об`єктом 4,7 Gb, на якому міститься відео файл з камер відеоспостереження, які розташовані ТОВ «РУШ» магазин «ЄВА», що розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Академіка Шалімова, 69А, за період часу з 14:00 год. 23 лютого 2023 року по 15:30 год. 23 лютого 2023 року - який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1