УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , поданого в межах кримінального провадження №0000260 від 17.05.2023 про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до наявних матеріалів кримінального провадження встановлено, що громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, організували злочину групу, противоправною метою діяльності якої є вчинення корисливих умисних злочинів, спрямованих на привласнення та заволодіння майном ДП «ЖБТЗ» і Міністерства оборони України.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , керуючись прагненням до наживи, володіючи організаторськими здібностями, знаючи психологію людей та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, домовилися про розподіл функцій для реалізації протиправної схеми.

Таким чином, ОСОБА_7 взяв на себе функцію загального керівництва злочинною групою, з метою координації злочинної діяльності особисто підібрав та залучив до участі у ній в якості співучасників - виконавців довірених осіб зі свого найближчого оточення, діючих та колишніх працівників ДП «ЖБТЗ», їх зв`язків, а також спеціалістів з ремонту бронетехніки. Залучивши вказаних осіб до вчинення злочинів у складі злочинної групи, ОСОБА_7 розробив злочинний план, розподіливши ролі та напрямки діяльності із заволодіння, ремонту, зміни серійних номерів, а також зберігання, перевезення, оформлення документів, при цьому доручивши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , самостійно планувати та контролювати процес надходження ТМЦ.

В ході проведення досудового розслідування зафіксовано, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 згідно з розподілом ролей, здійснюють формальний вхідний контроль ТМЦ, поставлених ОСОБА_8 , що у подальшому призводить до реалізації загального злочинного умислу.

До проведення ремонтних робіт обладнання ОСОБА_9 залучив ОСОБА_13 , який в минулому працював на керівних посадах в ДП «ЖБТЗ» та має необхідний досвід та коло знайомств, щоб здійснювати кваліфікований ремонт ТМЦ державного підприємства. Для реалізації механізму заволодіння комплектуючих ОСОБА_13 домовився з працівником заводу

ОСОБА_14 про постачання дефіцитних деталей, що перебувають у його безпосередньому доступі як слюсаря-електрика з ремонту оптичного обладнання цеху №6 та подальший спільний ремонт за місцем проживання ОСОБА_13 у спеціально обладнаному гаражі.

Також встановлено, що організатором злочинної групи ОСОБА_7 та співучасником ОСОБА_10 здійснюється закупівля ТМЦ, які належать ДП «ЖБТЗ», у ОСОБА_15 (сина колишнього водія автотранспортного господарства заводу ОСОБА_16 ) та ОСОБА_17 (колишнього начальника складу ДП «ЖБТЗ») які виступають посередниками між невстановленими працівниками підприємства та учасниками вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено місця зберігання ТМЦ незаконного походження, а саме: ОСОБА_7 використовує гаражне приміщення № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Кам`янка», де проводить зустрічі та передає ОСОБА_8 підготовлені деталі для продажу на завод. Також до вказаного приміщення ОСОБА_8 привозить деталі, які не пройшли вхідний контроль на підприємстві. Разом з цим ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 використовують як склади для зберігання незаконно отриманих ТМЦ 4 гаражні приміщення в гаражному кооперативі «Простір».

ОСОБА_8 для здійснення господарської діяльності та ведення бухгалтерського обліку використовує квартиру як приміщення конспіративного офісу, де зберігає документацію, банківські карти, відкриті на підконтрольних ФОПів, та кошти, отримані в результаті ведення злочинної діяльності. Водночас, за місцем реєстрації юридичної особи працівники компанії не з`являються.

14.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/11243/23 від 06.11.2023 проведено обшук в автомобілі «Toyota Land Cruizer», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично використовується ТОВ «НВП «ЕДМ-2016» (), зокрема, ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено майно зазначене у клопотанні.

У зв`язку з наведеним, орган досудового розслідування вбачає необхідність в накладені арешту на майно, вилучене під час обшуку.

Слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представники власника майна в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, зазначили, що автомобіль є основним і єдиним засобом пересування та не може бути визнаним речовим доказом у кримінальному провадженні, як знаряддя вчинення злочину.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності-також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1). збереження речових доказів; 2). спеціальної конфіскації; 3). конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4). відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За таких обставин, з урахуванням доведеності слідчим правової підстави арешту майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту на вилучене майно зазначене у клопотанні, однак, суд вважає за можливе залишити за власником право користування автомобілем.

Враховуючи викладене, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження та розпорядження автомобілем марки «Toyota Land Cruizer», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку автомобіля «Toyota Land Cruizer», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: - видаткова накладна № 42 від 01.07.2022 на 1 арк.; - товарно-транспортні накладні на 2 арк.; - довіреність № 39 від 01.07.2022; - специфікація № 17, № 18, № 19 ( другі примірники) на 6 арк.; - 2 акти повернення продукції постачальнику від 20.06.2022 та від 30.06.2022 на 2 арк.; - акт вхідного контролю № 685 на 1 арк.; - акт вхідного контролю № 683 на 1 арк.; - специфікація № 12 на 1 арк. ( копія); - видаткові накладні № 233 від 29.06.2022, № 230 від 29.06.2022, № 228 від 29.06.2022, № 229 від 29.06.2022, які упаковано до спецпакету № PSP 4291656;

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання, про скасування арешту повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядатиметься слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1