УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003820, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

19 вересня 2023 року (здано на пошту 18 вересня 2023 року) до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003820, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тимчасово вилучене 16 вересня 2023 року під час проведення обшуку транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СВ ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003820, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , зберігає наркотичні засоби та психотропні речовини, які незаконно придбав, з метою збуту.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року надано дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , чорного кольору, категорії В, типу універсал, яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналоги та інші речовини, що перебувають у незаконному обігу, сировини, приладдя для їх виготовлення, упаковки для розфасування.

На виконання зазначеної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року, 16 вересня 2023 року було проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 17 вересня 2023 року, виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Так, на даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0003820 від 17 вересня 2023 року, а також оскільки воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди.

Прокурор ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день та час судового засідання, не з`явився. При цьому, прокурор Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , який входить до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні, надав на адресу суду заяву від 04 жовтня 2023 року про проведення судового засідання у його відсутність. Клопотання підтримує та просить його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутність, та надав письмові заперечення на клопотання прокурора про арешт майна, обґрунтовуючи свою позицію тим, що прокурором належним чином не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має доказове значення у кримінальному провадженні № 0003820 від 17 вересня 2023 року, а тому накладення арешту на вилучене майно, вважає необґрунтованим та недоцільним. Крім цього, зауважив, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не належить на праві приватної власності підозрюваному, а матеріали клопотання не містять будь-яких належних доказів використання ОСОБА_5 вказаного транспортним засобом.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, в клопотанні належним чином не доведено той факт, що потреби досудового розслідування щодо накладення арешту на майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_4 , виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, а також відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0003820 від 17 вересня 2023 року.

Окрім цього, на переконання слідчого судді, прокурором не надано жодних даних, що саме ОСОБА_5 належить вказаний транспортний засіб, який 16 вересня 2023 року було вилучено під час проведення обшуку, як і не встановлено в ході судового розгляду, що органом досудового розслідування вживаються заходи, спрямовані на отримання інформації щодо використання підозрюваним автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що власнику транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та на який прокурор просить накласти арешт, ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0003820 від 17 вересня 2023 року.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважає, що досягнення мети досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд із національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 рік) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 рік), учасником яких є й Україна.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 рік) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу № 1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

При цьому, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

У свою чергу, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003820, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 98, 131-132, 169-173, 233-234, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003820, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1