У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 299/2197/20

провадження № 51-826ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року,

встановив:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 серпня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задоволено частково, вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 серпня 2022 року скасовано, клопотання обвинуваченого задоволено та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), закрито.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про зміну ухвали Закарпатського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року шляхом виключення з мотивувальної частини судового рішення висновків суду про «вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України», «минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення». Зазначене просить замінити словами «обвинувачується у вчиненні» та «з моменту настання обставин, у вчиненні яких обвинувачується».

Мотиви Суду

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

Так, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, санкція якої передбачає штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року. Тобто, санкцією вказаної статті передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З копії оскаржуваного судового рішення вбачається, що кримінальний проступок, у вчинені якого обвинувачувався ОСОБА_4 , мав місце 14 квітня 2020 року. Тобто на час розгляду судом апеляційної інстанції клопотання обвинуваченого минуло більше двох років із дня вчинення кримінального проступку.

Суд апеляційної інстанції розглянув клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності та встановив, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України закінчився, а тому обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. При цьому, обставин ухилення обвинуваченого від слідства або вчинення ним іншого кримінального правопорушення судом встановлено не було.

З вказаними висновками погоджується і колегія суддів Касаційного кримінального суду.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.

Що стосується вимоги обвинуваченого про виключення з мотивувальної частини судового рішення висновків суду про «вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення» та «минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення», колегія суддів зазначає наступне.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрито за нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. Звільнення від кримінальної відповідальності особи у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України) застосовується, незважаючи на невизнання нею своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, обвинувачений втрачає можливість доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Про згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності за цією статтею свідчить заявлене ним клопотання.

Інших доводів стосовно незаконності ухвали суду апеляційної інстанції, які могли би бути підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга не містить.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3