У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10923/23

№ 1-кс/183/3149/23

03 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 07.08.2023 року за № 0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява про відвід судді.

В обґрунтування заяви адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 зазначила, що в провадженні судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 перебуває справа № 183/10923/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 , правова кваліфікація ч. 2 ст. 345 КК України.

24.08.2023 року у кримінальному провадженні за № 0001038 внесеного до ЄРДР 07.08.2023 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. В подальшому до суду було скеровано обвинувальний акт в рамках цього провадження.

30.10.2023 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 було розглянуто справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 , які було об`єднано в одне провадження (183/9231/23, 183/9230/23). Матеріали цих справ стосувалися обставин, які є предметом розгляду кримінальної справи № 183/10923/23. Діяння, за які у відношенні ОСОБА_4 були складені протоколи про адміністративне правопорушення, є предикативними до тих діянь, за обвинуваченням в яких щодо ОСОБА_4 до суду спрямований обвинувальний акт. Також, докази, які дослідив суд та надав їм оцінку, в рамках адміністративних справ являються доказами в рамках кримінального провадження. Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення судом у якості доказу було досліджено в повному обсязі відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських, які, за доданим до обвинувального акту реєстром матеріалів досудового розслідування, є доказом і у цьому кримінальному провадженні. Також судом досліджені рапорта працівників поліції, в яких надано пояснення щодо обставин, копії протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд вже дослідив зазначені докази, надав їм оцінку та притягнув ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130 та 185 КУпАП., що ставить під сумнів неупередженість судді.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні визначені статтею 75 КПК України, згідно з п. 4 ч. 1 якої слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватись правил суддівської етики.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді передбачено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Водночас у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 січня 2001 року визначено, що при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли своє відображення в статті 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку конкретного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Крім того, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У справах, де складно отримати докази, які спростовували б презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога наявності об`єктивної неупередженості надає додаткову важливу гарантію.

У даному випадку заяву про відвід судді з наведених у ній підстав слід розглядати з точки зору перевірки об`єктивної неупередженості, дослідивши питання про те, чи можуть сумніви заявника, що випливають з конкретної ситуації, вважатися об`єктивно виправданими за обставинами цієї справи.

За практикою ЄСПЛ у кожному індивідуальному випадку необхідно вирішити, чи мають взаємини, що розглядаються, такий характер і ступінь, які вказують на брак неупередженості зі сторони суду. У контексті дотримання вимог пункту 1 статті 6 Конвенції кожен національний судовий орган у конкретній судовій справі повинен перевірити серйозність доводів заінтересованої особи щодо того, чи є конкретний склад суду, перед яким постала така особа, «безпристрасним судом» у світлі цієї Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», неодноразово наголошував, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Також ЄСПЛ звертав увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Разом з тим неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Таким чином, слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Водночас у Бангалорських принципах поведінки судді вказано, що об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Отже, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Таким чином, коли сторони стверджують про брак об`єктивності в суддів, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

У пункті 20 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи держава-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

За наведених обставин вважаю, що заявлений відвід є достатньо вмотивованим і підлягає задоволенню з метою виключення розумних сумнів щодо безсторонності, об`єктивності й неупередженості судді, збереження впевненості громадськості у чесному процесі та виправдання її очікувань від судової системи, підтримки належного іміджу правосуддя й довіри суспільства до судової влади, оскільки в заяві про відвід наведено достатні обставини, які можуть викликати виправдані сумніви в неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_5 .

Розглянувши заяву про відвід, вислухавши думку учасників процесу, суд прийшов до таких висновків.

Згідно із ст.. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

2. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 76 КПК України передбачено, що с уддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

2. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

3. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

4. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що заява про відвід судді є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75-76 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 07.08.2023 року за № 0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1