справа № 631/174/24
провадження № 1-кп/631/82/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селище міського типу Нова Водолага обвинувальний акт та угоду про примирення, укладеної сторонами 14 лютого 2024 року в рамках кримінального провадження, внесеного 08 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дячківка, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2024 року близько 16 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та з якою вони перебувають у сімейних відносинах, виник раптовий конфлікт, в ході якого на ґрунті виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій умисел ОСОБА_5 стоячи навпроти ОСОБА_4 на відстані витягнутої руки, правою ногою наніс два три удари останній в ліву ногу, а саме в область гомілки, чим завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_5 в ході даного конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , а саме нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді забою нижньої третини лівої гомілки, який утворився від дії тупого твердого предмету.

По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 12-14/16-КР/24, складеного 09 лютого 2024 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно пунктів 2.3.2 «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні сторони повідомили, що під час досудового розслідування 14 лютого 2024 року з ініціативи потерпілої між потерпілою у кримінальному провадженні, внесеного 08 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000025, ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку, була укладена угода про примирення на підставі статтей 468, 469, 471, 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з вказаної вище угоди сторони кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2024 року під № 0000025 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та покарання, яке повинен понести останній у межах санкції частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України і домовились про вид і розмір покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті годин. Потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 зазначили в угоді, що їм відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 Кримінального процесуального кодексу України наслідком укладення та затвердження даної угоди про примирення є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 5 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки відмови від права на судовий розгляд, передбачені частиною 5 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Угода про примирення скріплена підписами сторін: потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

У зв`язку із укладанням угоди про примирення суд, на виконання вимог частини 3 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, невідкладно перейшов до її розгляду.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення між нею та обвинуваченим, зазначивши, що вона була укладена ними добровільно, за її ініціативою, застосування погроз, насильства, чи примусу не було, та, що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, а саме: нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , визнав повністю та повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення й погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставин, викладені в обвинувальному акті та угоді, погоджується з кваліфікацією своїх дій та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він при цьому має право: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Обвинувачений також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження. Крім того, повідомив, що укладення угоди про примирення її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, посилаючись на те, що дана справа є справою приватного обвинувачення, а угода в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, підстав для відмови у її затвердженні не має.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого, вивчивши в межах змісту угоди надані документи, подані сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування й долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони обвинувачення, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин правопорушення, суд вирішуючи питання про можливість затвердження угоди виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду в порядку, передбаченому статтями 468 475 Кримінального процесуального кодексу України.

Як визначено у статті 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадження може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Положеннями частини 3 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Частиною 2 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Під час підготовчого судового засідання сторони кримінального провадженні запевнили суд у тому, що 14 лютого 2024 року уклали угоду про примирення між потерпілою та підозрюваним з дотриманням та в порядку, передбаченому статями 468, 469 та 471 Кримінального процесуального кодексу України, повністю підтримали її умови та просили затвердити, призначивши узгоджену ними міру покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Зазначена угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , підписана сторонами кримінального провадження 14 лютого 2024 року та цього ж дня надійшла до суду разом із обвинувальним актом.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні беззастережно підтвердив визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, добровільність укладання угоди про примирення між потерпілою та ним, та можливість її виконання.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому частиною 5 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 3891 Кримінального кодексу України.

Також, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені пунктом 2 частини 1 статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Отже, умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпіла, визначена в межах санкції частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

Діяння у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим за ступенем тяжкості відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до кримінального проступку.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Зміст наданої угоди відповідає вимогам статті 471 Кримінального процесуального кодексу України.

При перевірці домовленості сторін щодо узгодженого ними покарання ОСОБА_5 , встановлено, що воно відповідає межам загальних засад призначення покарання, встановлених статтями 50, 65 67 Кримінального кодексу України, зокрема ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в межах, установлених санкцією частини 1 статті 125 зазначеного Кодексу, із дотриманням приписів щодо необхідності та достатності узгодженого покарання його виправленню та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що укладена угода відповідає приписам Кримінального процесуального кодексу України й Кримінального кодексу України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засудженого, та запобігання вчиненню злочинів як засудженим, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 Кримінального кодексу України.

Вивчаючи особу обвинуваченого шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_5 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, зі слів має повну середню освіту, одружений, зі слів має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; обвинувачений має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність; має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується задовільно; у скоєному розкаявся.

Визнані сторонами кримінального провадження обставини щодо пом`якшення (щире каяття) та обтяження покарання обвинуваченому (вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах), визначені ними у повній відповідності із приписами статей 66 та 67 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні погодився на призначення узгодженої між ним та потерпілою міри та виду покарання. Характер взятих ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання, що останній підтвердив у судовому засіданні, а узгоджене покарання за своїм видом та розміром є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність підстав, передбачених пунктами 1 6 частини 7 статтею 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, що була укладена 14 лютого 2024 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , призначивши ОСОБА_5 узгоджену сторонами вид та міру покарання.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 запобіжний захід не обирати.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 50, 56, 65 67, частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, статтями 31, 35 37, частиною 9 статті 100, частиною 1 статті 118, частиною 2 статті 124, частиною 1 статті 126, статтями 314, 373 377, 392, 393 395, 468 470, 472 475, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою, ОСОБА_4 , та підозрюваним, ОСОБА_5 , укладену 14 лютого 2024 року в межах кримінального провадження, внесеного 08 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, із застосуванням особливостей, передбачених частиною 4 статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1