У Х В А Л А

Іменем України

23 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001118 від 01.12.2022 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шершні, Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні №0001118 від 01.12.2022 ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001118 від 01.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи близьким родичом.

Ухвалою Вінницького міського суду від 28.09.2023 щодо підозрюваного обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів один із яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.

Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує;

- п. 3 ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, особи та місце проживання яких добре йому відомі, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати;

- п. 4 ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з місця проживання, а саме м. Вінниця усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує);

- п. 5 ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також беручи до уваги наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовжені строку вказаного запобіжного заходу.

На підставі викладеного прокурор звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001118 від 01.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому , що він достовірно знаючи, що його донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є малолітньою особою та не досягла чотирнадцятирічного віку, вчинив відносно неї злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи за наступних обставин.

На початку 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_4 спільно із донькою ОСОБА_6 поїхали в гості до бабусі ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де залишились на ніч.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, у ОСОБА_4 , який достовірно знав і усвідомлював, що ОСОБА_6 є малолітньою особою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення відносно доньки дії сексуального характеру.

Так, ОСОБА_4 реалізуючи вказаний злочинний умисел, використовуючи час, у нічний час, коли ОСОБА_6 залишилась на самоті в одній із кімнат вищезазначеного будинку, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, використовуючи при цьому її вік, вразливий стан малолітньої особи та довірливе ставлення до себе, як до батька, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у неї аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, торкався грудей та статевих органів ОСОБА_6 , після чого задовольнив свою статеву пристрасть, вчинивши відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що його донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є малолітньою та не досягла чотирнадцятирічного віку, вчинив відносно неї злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи за наступних обставин.

ОСОБА_4 близько 15 години 24 листопада 2022 року приїхав провідати свою доньку ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи за вищевказаною адресою, з метою задоволення власної статевої пристрасті у ОСОБА_4 , який достовірно знав і усвідомлював, що ОСОБА_6 є малолітньою особою, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення відносно неї розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне розбещення.

Так, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 , реалізуючи вказаний злочинний умисел, у вечірній час, коли остання залишилась на самоті в одній із кімнат вищезазначеного будинку, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, використовуючи при цьому її вік, вразливий стан малолітньої особи та довірливе ставлення до себе як до батька, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, діючи всупереч загально прийнятим моральним принципам, Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ратифікованої 20.06.2012 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток дитини, а також формування у неї аморальних поглядів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, під час перебування поруч, обіймав ОСОБА_6 , просив її роздягнутися та торкався тіла та статевих органів потерпілої, таким чином вчинивши відносно малолітньої фізичне розбещення.

27.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи близьким родичом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 по справі №127/30103/23 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, у межах строку досудового розслідування, а саме: до 24:00 год. 26 листопада 2023 року.

17.11.2023 слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001118 від 01.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України

Вказаний обвинувальний акт спрямовано до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду по суті.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2023 по справі №127/35806/23 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, відомості про яке внесені 01 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001118 на 04 січня 2024 року о 16 годині 00 хвилин у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судових засідань №21.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. (ч. 3 ст. 314 КПК)

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Як зазначено вище та встановлено судом, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2023 по справі №127/35806/23 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, відомості про яке внесені 01 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001118 на 04 січня 2024 року о 16 годині 00 хвилин у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судових засідань №21.

Отже, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області призначено на 04 січня 2024 року, а строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 діє до 26 листопада 2023 року, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість обвинуваченого переховуватися від прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинені злочини, продовження вчинення злочинів, здійснення незаконного впливу на свідків, а також особу обвинуваченого, який на час розгляду клопотання обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років та від п`яти до восьми років відповідно.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені попередньою ухвалою про застосування запобіжного заходу від 28.09.2023. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 січня 2024 року (включно).

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 січня 2024 року (включно).

Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 діє до 21 січня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя