Дата документу 06.11.2023
Справа № 334/6610/23
Провадження № 1-кс/334/3144/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001519 від 26.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в листопаді 2021 року (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, підшукали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в той час перебував в стані емоційного хвилювання з приводу смерті своєї матері та не міг проживати з цього приводу в своїй квартирі, за адресою: АДРЕСА_3 , яка на той час належала йому в приватній спільній частковій власності у частці , та в силу цих обставин, відповідно, не міг контролювати незаконні дії, вчинені із вищевказаною квартирою, своєчасно висувати претензії на протиправні дії третіх осіб і запобігати їм.

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, увійшли у довіру потерпілого ОСОБА_8 , повідомивши останньому неправдиві відомості, що вони є особами, які займаються послугами щодо продажу квартир на території міста Запоріжжя та запевнили його скористатись їх послугами щодо розміну його двокімнатної квартири на однокімнатну в Дніпровському районі міста Запоріжжя з доплатою 10 000 доларів США, при цьому, заздалегідь не маючи намірів виконувати свої домовленості, які не відповідали дійсності.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, погодився на їх послуги та передав ОСОБА_5 та ОСОБА_7 правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру.

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , переконали потерпілого ОСОБА_8 скласти на їх ім`я довіреність щодо розпорядження його квартирою.

Так, за допомогою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , якій не було відомо про злочинні наміри співучасників, оформили довіреність з реєстраційним номером 53067866 від 23.11.2021 р. щодо надання ОСОБА_8 дозволу оформлення його спадкових прав, продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , купівлі на його ім`я будь-якого нерухомого майна в Україні, на представників: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тобто на повний супровід на подальше відчуження майна потерпілого, при цьому переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом вказаної квартири ОСОБА_8 .

Так, з метою реалізації свого злочинного наміру, 22.12.2021 о 16 годині 23 хвилині, на підставі вищезазначеної довіреності, у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_10 , якій не було відомо про злочинні наміри співучасників, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі вищезазначеної довіреності, яка була надана приватному нотаріусу ОСОБА_10 , було укладено договір купівлі-продажу (реєстровий №1841, виданий 22.12.2021) квартири АДРЕСА_5 між представником продавця ОСОБА_7 та сумлінним покупцем ОСОБА_11 на суму 678 810 гривень.

В подальшому, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , скориставшись довірою потерпілого ОСОБА_8 , наприкінці грудня 2021 року (більш точна дата і час в ході досудового розслідування не встановлена) повідомив останнього, що він - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , та повідомили, що вона на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , передавши останньому ключі від вказаної квартири, проте, не надавши останньому правовстановлюючі документи на дану квартиру, достовірно знаючи, про те, що вищевказана квартира лише здається в оренду.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , шляхом обману, отримавши від потерпілого ОСОБА_8 довіреність на право розпорядження його нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_5 , здійснили її продаж, та розпорядились отриманими коштами на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на суму 678 810 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує встановлений на той період часу законодавством України неоподаткований мінімум доходів громадян і є великим розміром.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що кваліфікується як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Вина підозрюваного ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.08.2023;

-Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 від 07.08.2023;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.08.2023;

-Протоколами проведення обшуків від «02».11.2023;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від «02».11.2023.

ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 5 ст. 12 Кримінального кодексу України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Крім того, ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки вже вчиняє дії щодо переховування, а саме після вчинення даного злочину покинув територію міста Запоріжжя і може в подальшому продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків не має, що дає підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може в подальшому переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи, що Указом Президента України №66/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан, підозрюваний ОСОБА_5 вже покинув територію м. Запоріжжя та Запорізької області та перебуває на території міста Києва з метою уникнення покарання за вчинення даного кримінального правопорушення.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 негативно впливатиме на психологічний та моральний стан потерпілого ОСОБА_8 , шляхом погроз, залякування або вмовляння, що провокуватиме, в останнього, бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, або відчуваючи до підозрюваного співчуття. Це підтверджується тим, що в ході допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 зазначив, що він боїться за своє життя, оскільки йому відомо, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчиняють насильницькі дії над людьми, які звертаються з приводу правочинів щодо нерухомості до вказаних осіб, що свідчить про існування небезпеки життю і здоров`ю потерпілого, що може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, в ході досудового розслідування було встановлено та не спростовано, що останній не має достатнього законного джерела доходу, що вказує про те, що останній, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, вже вчинив кримінальне правопорушення проти власності для власного існування, тому існує велика вірогідність, що ОСОБА_5 буде продовжувати вчиняти інші корисливі злочини, в свою чергу для відшкодування шкоди потерпілому.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обрані підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи те, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, є ризик того, що підозрюваний, може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності, а також знаючи місце перебування потерпілого ОСОБА_8 , буде впливати на нього умовляннями чи погрозами, схиляючи таким чином його до зміни показів, наданих ними раніше, крім того, відсутність постійного джерела доходу, може спонукати підозрюваного до вчинення інших корисливих кримінальних правопорушень;

- до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на довіру та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України.

- слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді застави. Також, вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки у підозрюваного не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави та оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

- при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, проте останній наразі ніде не працює, постійне місце проживання відсутнє, тому неможливо застосувати даний запобіжний захід, у зв`язку з тим, що не виключається можливість спроб переховуватися підозрюваним ОСОБА_5 , у тому числі від органів слідства, що будь-яким чином унеможливлюватиме його безпосередню участь у слідчих (розшукових) діях та перешкоджатиме повному та всебічному проведенню досудового розслідування. Ураховуючи вищевказане, виключається можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вищезазначене, слідчий просить обрати відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити. Слідчий зазначила, що одночасно з врученням підозри ОСОБА_5 , йому були вручені повістки, з вимогою з`явитися на допит до слідчого у визначений час. На допит, підозрюваний з`явився добровільно. Крім того, напередодні, сам подзвонив слідчому та повідомив їй свій контактний номер телефону.

ОСОБА_5 свою провину не визнав, зазначив, що має намір довести свою невинуватість, просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт. Крім того, зауважив, що скриватися від слідства не збирається.

Захисник у судовому засіданні зазначив, просив суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

02.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено виключні випадки у яких до особи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. У відповідності до її санкції передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У судовому засіданні не було встановлено відомостей та доказів того, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, вчиняв тиск на свідків, потерпілого, вчиняв або має намір вчинити інший злочин або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Крім того, слідчий суддя наголошує на тому, що клопотання про тримання під вартою заявлено у межах кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, заявлене стороною обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суперечить вимогам закону і не може бути задоволено в цій частині.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, суд вважає, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи наявність постійного місця проживання, характер вчиненого кримінального правопорушення та обставини за яких його було вчинено, а також поведінку підозрюваного та його ставлення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, що на думку суду забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, встановленим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України на підозрюваного покладаються додатково обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Київа без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 у кримінальному провадженні №0001519 від 26.07.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , в період часу з 19:00 год. до 06:00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися з м. Київа без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання зазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань та, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Забезпечення виконання застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 31.12.2023 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1