ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4467/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/752/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе, Запорізької області, громадянина України, українця, одруженого, маючого малолітню дитину, працюючого водієм « ОСОБА_10 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 січня 2024 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

13 липня 2023 року, близько 15 години 40 хвилин, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2101-ІХ та в подальшому продовжено відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , заздалегідь розподіливши ролі злочинної діяльності переслідуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбою, із заздалегідь підготовленими знаряддями злочину, у вигляді балончику з речовиною сльозогінної та дратівливої дії та ножа, на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 прибули на кінцеву зупинку громадського транспорту за маршрутом «Запоріжжя АС-3 - Наталівка» у с. Івано-Ганнівка, Запорізького району, Запорізької області, достовірно знаючи, що саме в цей час на кінцевій зупинці згідно графіку руху знаходився автомобіль маршрутного таксі компанії ТОВ «СІГМАТРАНС» під керуванням водія ОСОБА_14 .

Після чого, перебуваючи на вищевказаному місці, 13 липня 2023 року, близько 15 години 45 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, заздалегідь розподіленими ролями злочинної діяльності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшли до незачинених водійських дверей мікроавтобусу марки «VOLKSWAGEN» моделі«LT-35D», в кузові білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , де на той момент перебував потерпілий ОСОБА_14 , та діючи узгоджено, напали на останнього. В результаті чого, ОСОБА_13 схопив ОСОБА_14 за руку, та потягнув останнього на себе правою рукою. З метою подолання волі потерпілого до опору, розпилив в обличчя ОСОБА_14 балончик з речовиною сльозогінної та дратівливої дії, таким чином застосував насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я останнього. В цей час, ОСОБА_14 , вирвався від ОСОБА_15 та побіг в бік будинку АДРЕСА_3 . Однак, ОСОБА_13 , наздогнав ОСОБА_14 біля хвіртки вищевказаного будинку, де продовжив наносити удари руками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок потерпілого, завдавши не менше 10 ударів.

В цей час, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , порізав колеса мікроавтобусу марки «VOLKSWAGEN» моделі«LT-35D» в кузові білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та заволодів грошима купюрами по 10, 20, 50, 100 та 200 гривень на загальну суму 1500 гривень, які знаходилися у коробці, прикрученій до водійських дверей вказаного транспортного засобу та належать компанії ТОВ «СІГМАТРАНС», чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому. Після чого ОСОБА_7 підбіг до потерпілого ОСОБА_14 та діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 став наносити чисельні удари потерпілому в різні частини тіла, в область голови, тулубу та кінцівок. Після того, як потерпілий ОСОБА_14 став кричати та кликати про допомогу, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , заволодівши грошовими коштами потерпілого, припинили свої злочинні дії та втекли з місця вчинення злочину.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою з ОСОБА_16 , потерпілому ОСОБА_14 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді «рана у тім`яній ділянці ліворуч, синець у лівій ділянці очної ямки, садна на верхній губі праворуч, правого ліктьового суглоба, грудної клітини праворуч», які відповідно до висновку експерта № 1838/к від 16.10.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у інше сховище, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, 17 серпня 2023 року, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на проїжджій частині дороги, біля кінцевої зупинки маршруту «Запоріжжя АС-3 - Наталівка», по вулиці Визволення у с. Івано-Ганнівка, Запорізького району, Запорізької області, що є місцем загального користування та призначена для відвідування широкого кола людей, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи елементарними правилами поведінки, використовуючи нецензурну лексику, крики, порушуючи громадський порядок, зневажливо ставлячись до існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки та моральності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, караність та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, демонструючи грубу силу та жорстокість, за відсутності будь-яких підстав, безпричинно, нахабно, з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, у присутності сторонніх громадян, що знаходилися в салонах маршрутних таксі, які на той момент перебували на проїжджій частині, тобто в громадському місці, з особливою зухвалістю, з застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, з належного йому на законних підставах пістолету ПМР 9mm. Р.А. № НОМЕР_3 , наніс прицільний постріл в бік маршрутного таксі мікроавтобусу марки «VOLKSWAGEN» моделі «LT-35D» в кузові білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , у салоні якого на той момент перебував потерпілий ОСОБА_14 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, тим самим грубо порушив громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, що призвело до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння моральної шкоди оточуючим.

Втікаючи від злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_14 на вищевказаному транспортному засобі, поїхав з місця події.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

14 липня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000454 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 10-11).

10 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 91-94).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_7 на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, притягається до кримінальної відповідальності вперше, має дружину та малолітню дитину, а також виховує дитину дружини від першого шлюбу, хворіє та потребує лікування.

Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні відсутні.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність фактичного місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21 травня 2022 року №2323-, при цьому, саме за цією адресою у ОСОБА_7 10 листопада 2023 року проводився обшук, де йому і було вручено повідомлення про підозру, будь-яких заборонених предметів або речей, в тому числі будь-яких речей, які є докази в кримінальному провадженні не виявлено.

Вказує, що як вбачається із оскаржуваної ухвали, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, однак свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані,а з іншими учасниками кримінального провадження. окрім захисника та представників органу досудового розслідування підозрюваний не контактує.

Також зазначає, що 25 вересня 2023 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_17 (який є потерпілим начебто від дій ОСОБА_7 ) були присутні в будівлі Запорізького районного суду Запорізької області під час розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_7 , тобто з 25 серпня 2023 року (день направлення адміністративного матеріалу до суду) до 25 вересня 2023 року (день розгляду адміністративного матеріалу за участі ОСОБА_7 і ОСОБА_17 ) та з 25 вересня 2023 року до 10 листопада 2023 року жодних скарг, заяв щодо погроз або тиску з боку ОСОБА_7 немає.

Вважає, що якщо б дійсно мало місце розбій з боку ОСОБА_7 , то він був би затриманий ще у вересні 2023 року після проведення начебто впізнання за фотокартками.

Вказує, що відсутній і ризик будь-яким чином спотворити, змінити або знищити речові докази, оскільки жоден з них не підтверджує вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Зазначає, що слідчий суддя посилається тільки на невідворотність та можливу тяжкість покарання особи ОСОБА_7 , що є порушенням практики ЄСПЛ.

Крім того вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 має значні проблеми зі здоров`ям, про що неодноразово було наголошено у судовому засіданні. Під час судового засідання 13 листопада 2023 року ОСОБА_7 втрачав свідомість та бився в конвульсіях, викликаних панічними атаками, у зв`язку із чим було оголошено технічну перерву та як наслідок, через сильні хвилювання, після судового засідання у останнього стався серцевий напад через що його було екстрено госпіталізовано до КНП «Обласного медичного центру серцево-судинних захворювань» ЗОР.

Зауважує, що ОСОБА_7 має декілька фобій, одна з яких клаустрофобія, тобто під час перебування в закритих приміщеннях в нього розпочинаються панічні атаки.

Вважає, що для ОСОБА_7 більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням підозрюваного та надасть можливість підозрюваному реалізовувати повною мірою право на захист.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, вважав, що підозра є необґрунтованою та спростовується наданими захистом документами.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що 11 липня 2023 року він разом зі своєю сім`єю відпочивали за межами міста. Зазначив, що він тоді ще не працював водієм в «Бастранс» та йому не відомо, де відбувались події. Вказав, що в нього бувають напади та він потребує лікування.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді просив залишити без змін. Вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зазначив, що стан здоров`я ОСОБА_7 дозволяє утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у інше сховище, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 296 КК України підтверджуються наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 13 липня 2023 року (а.с. 27-32);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 (а.с. 33-41);

- висновком експерта №1838/к від 27 вересня 2023 року (а.с. 42-43);

- протоколом слідчого експерименту від 7 вересня 2023 року за участю ОСОБА_14 (а.с. 44-50);

- протоколом огляду предмету від 28 вересня 2023 року, де об`єктом огляду був оптичний носій інформації, який виданий ОСОБА_18 та на якому містяться відео файли, з яких встановлено, що 13 липня 2023 року о 16 год. 30 хв. у напрямку Донецького шосе з населеного пункту Івано-Ганнівка на великий швидкості прямує пасажирський автобус, у кузові білого кольору, марки Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 (відповідно до свідчень потерпілого ОСОБА_14 особи, які 13 липня 2023 року вчинили протиправні дії відносно нього, покидали місце вчинення кримінального правопорушення на тотожному транспортному засобу) (а.с. 66-68);

- рапортом старшого оперуповноваженого, з якого випливає, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_19 , який як встановлено органом досудового розслідування, виконуючи роль організатора вчинення кримінального правопорушення залучив до вчинення злочину ОСОБА_13 та ОСОБА_7 (а.с. 61-65);

- протоколом огляду предмету від 16 жовтня 2023 року, де об`єктом огляду був оптичний носій інформації на якому відображені всі абонентські номери мобільного телефону, які користувались послугами мобільного оператора «ПрАТ Київстар», в період часу починаючи з 10 год. 12 липня 2023 року до 17 год. 12 липня 2023 року та починаючи з 11 год. 13 липня 2023 року до 17 год. 13 липня 2023 року (а.с. 72-81);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 7 вересня 2023 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 впізнав особу під №2 ( ОСОБА_7 ), яка здійснювала постріли 17 серпня 2023 року (а.с. 88-90).

Із наведеного вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочинів, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 296 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, санкція за один з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце реєстрації на території, де ведуться активні бойові дії (м. Гуляйполе Запорізька область), що може спонукати його до дій, направлених на переховування на ній.

Крім того, колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Колегія суддів вважає доведеним і ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту апеляційної скарги не визнає свою провину в інкримінованому йому злочині, і будучи на волі може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має дружину та дитину, взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою у м. Вільнянськ Запорізької області, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу доводів про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , який втрачає свідомість та має декілька фобій, то колегія суддів вважає зазначити наступне.

Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року передбачено, що особа, узята під варту має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини (СІЗО) готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведенні в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбаченого проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтованого переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтованого переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва.

Так, в матеріалах клопотання відсутня довідка з медичної частини СІЗО, яка б свідчила про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому доводи про наявність у підозрюваного певних хвороб наразі не можуть слугувати на користь скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України.

Так, згідно з вимогами ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.

Статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваному ОСОБА_7 10 листопада 2023 року о 7 год. 13 хв. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 91-95).

Будь - які дані, які б вказували на продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах за клопотанням про застосування запобіжного заходу відсутні та учасниками судового розгляду не надані.

Виходячи з наведеного, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 спливає 8 січня 2024 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 11 січня 2024 року строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі терміну досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності даних, які б свідчили про такий стан здоров`я ОСОБА_7 , що унеможливлює утримання його в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на доводи щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 січня 2024 року включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000454 від 14.07.2023 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 8 січня 2024 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 8 січня 2024 року.

Зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» провести медичне обстеження та надати медичну допомогу ОСОБА_7 в необхідному обсязі в разі такої потреби.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 317/4467/23