ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 265/6093/19

провадження № 51-2941км23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2023 рокупро повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 .

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суду) про скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

За твердженням прокурора, суд апеляційної інстанції безпідставно повернув подану ним апеляційну скаргу на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2022 року, мотивуючи тим, що матеріали провадження, за яким подано апеляційну скаргу, не перебували в розпорядженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та Дніпровського апеляційного суду, оскільки не були передані з Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, а питання про їх відновлення не було ініційовано сторонами і прокурором заяви в порядку ст. 525 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не подавались, що є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Зазначає, що апеляційна скарга подана до належного суду апеляційної інстанції в межах строку на апеляційне оскарження особою, яка має право подавати апеляційну скаргу, а підстав, передбачених ч.3 ст. 399 КПК України не було встановлено.

Зміст судових рішень, у тому числі оскаржуваного

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання за ч. 2 ст. 186КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки, зач. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покаранняу виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року апеляційну скаргу прокурора на цей вирок повернуто особі, яка її подала.

Позиція інших учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор підтримала касаційну скаргу, просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Відповідно до ч.2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За правилами ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Правилами ст. 395 КПК України встановлено порядок і строки апеляційного оскарження, серед іншого, й вироку суду першої інстанції.

Статтею 399 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для повернення апеляційної скарги, а саме (1) особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; (2) апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; (3) апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; (4) апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Однак cуд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Як зазначалося вище, не погодившись із вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2022 рокустосовно ОСОБА_6 прокурор подав апеляційну скаргу 28 березня 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з тим, що відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду 31/0/9/-22 від 06.03.2021 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» підсудність справ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області була визначена Ленінському районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за вихідним № 01-11/22/1/22 від 29 березня 2022 року, матеріали кримінального провадження №265/6093/19 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до їхнього суду не надходили.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року апеляційну скаргу прокурора було повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 397 КПК України, однак апеляційну скаргу місцевим судом було направлено до суду апеляційної інстанції без виконання вказаних вимог закону та повідомлено, що станом на 27 лютого 2023 року матеріали судових справ, які знаходяться в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя не вивезені із зони бойових дій та не передані до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, а від сторін будь-яких клопотань про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 265/6093/19 за обвинуваченням ОСОБА_6 не поступало.

Ухвалюючи рішення про повернення апеляційної скарги з підстав відсутності матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про повернення апеляційної скарги. Суд не врахував, що така підстава як відсутність матеріалів провадження не передбачена ч.3 ст. 399 КПК України, наведений в ній перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначивши в ухвалі про те, що суд першої інстанції позбавлений можливості самостійно відновлювати матеріали втраченого судового провадження, не врахував вимоги кримінального процесуального закону щодо порядку відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 525 КПК України та частинами 2, 3 ст. 615-1 КПК України, (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2751-ІХ від 16 листопада 2022 року) підлягають відновленню зокрема, за рішенням суду у разі надходження клопотання від прокурора або від сторони захисту чи потерпілого, або за власною ініціативою суду, за умови наявності витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування, або постанови про початок досудового розслідування, винесеної у порядку, передбаченому ст. 615 цього Кодексу, або ухвали про призначення судового розгляду, наявних у цьому кримінальному провадженні відповідних матеріалів фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інших носіїв інформації, а також копій документів, засвідчених з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. Такі клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження розглядається судом, який здійснював судове провадження, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - іншим судом, визначеним в порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, втрачені матеріаликримінального провадження підлягають відновленню не тільки за клопотанням сторін, а й за власною ініціативою суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тому касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року про повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3