Справа № 953/5937/23
н/п 1-кс/953/8038/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001632 від 16.07.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, росіянину, уродженцю с. Ушумун, Тигидинського району, Амурської області, СРСР, із повною базовою середньою освітою, одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, офіційно не працюючий, за зазначеною у клопотанні адресою проживання: АДРЕСА_1 , не проживає, точну адресу проживання зазначити не зміг, раніше судимий:

-02.11.1995 Щорским районним судом м. Чернігова за ч. 4 ст. 81, ст. 44, ч. 2 ст. 206, ст. 42, ст. 44 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна;

-23.11.2000 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із використанням ст 46-1 КК України відсрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 680 грн.;

- 27.09.2006 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ст. 69, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 30.11.2010 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 750 грн.;

- 25.05.2011 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання із випробувальним терміном 2 роки;

- 30.05.2012 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 19.06.2015 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання із випробувальним терміном 2 роки;

- 17.09.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до суспільних робіт строком 130 годин;

- 14.03.2023 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання із випробувальним терміном 1 рік

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

16.10.2023 до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001632 від 16.07.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000328 від 11.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних, у тому числі корисливих злочинів, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, не пізніше 10.06.2023, невстановлені в ході досудового розслідування особи, місцезнаходження яких у ході досудового розслідування не встановлено, розробили злочинний план вчинення корисливих злочинів, а саме шахрайства відносно осіб похилого віку на території Київського району м. Харкова.

Керуючись раніше запланованим умислом на вчинення корисливих кримінальних правопорушень, з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами раніше незнайомих осіб похилого віку, котрі мешкають на території Київського району м. Харкова, невстановлені в ході досудового розслідування особи вирішили телефонувати особам похилого віку на стаціонарні та мобільні номери та вводити в оману останніх через надання їм завідомо неправдивої інформації, що стосується потреби надання грошових коштів на лікування та надання невідкладної медичної допомоги близьким родичам осіб похилого віку, які потрапили у дорожньо-транспортну пригоду, вирішення питання щодо сторонніх осіб, які постраждали та яким спричинено шкоду, задля отримання грошових коштів шахрайським шляхом. У випадку надання усної згоди особами похилого віку на передання обумовлених грошових коштів, вищевказані невстановлені особи за допомогою мобільного зв`язку, а саме використовуючи месенджер «Viber» зв`язувалися із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у місті Харків.

Вказані невстановлені в ході досудового розслідування особи, усвідомлюючи неможливість самостійної реалізації вищевказаного злочинного умислу, заздалегідь підшукали ОСОБА_5 , з яким побудували довірливі стосунки, оскільки ОСОБА_5 був обізнаним у елементарних правилах конспірації, способах вчинення кримінальних правопорушень та навичках щодо їх приховування. Після отримання інформації про, ніби-то, згоду потерпілих на передання грошових коштів, вказані невстановлені в ході досудового розслідування особи, які перебувають у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою мобільного зв`язку, контактували із ОСОБА_5 , якому передавали необхідну інформацію та забезпечували його подальше спілкування із потерпілими. У подальшому невстановлені в ході досудового розслідування особи, знаходячись на зв`язку з особою похилого віку, передавали координати її місцезнаходження, яка, ніби-то, погодилась, будучи введеною в оману, передати грошові кошти, ОСОБА_5 , який в свою чергу, прибував за місцем мешкання потерпілих. При цьому, ОСОБА_5 зустрічався з особами похилого віку, безпосередньо спілкувався та отримував грошові кошти від них, після чого вживав заходи конспірації від викриття його правоохоронними органами. Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 доповідав про отримання конкретної суми грошових коштів від потерпілих вказаним вище невстановленим в ході досудового розслідування особам, які перебувають у не встановленому досудовим розслідуванням місці, які в свою чергу розподіляли між собою та ОСОБА_5 грошові кошти наступним чином: частину грошових коштів ОСОБА_5 залишав собі, іншу частину відправляв вказаним вище невстановленим в ході досудового розслідування особам, які перебували у не встановленому досудовим розслідуванням місці, через термінал «Easy pay» на банківську картку, яку під час телефонної розмови диктувала одна із невстановлених осіб ОСОБА_5 .

Таким чином з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом обману), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, 10.06.2023 в період із 10 до 11 години ранку, невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, зателефонувала на номер НОМЕР_1 мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та представившись заступником відділення травматології та лікарем її доньки ОСОБА_7 , повідомила, що остання потрапила у дорожньо - транспорту пригоду, після чого передав слухавку іншій невстановленій в ході досудового розслідування особі жіночої статі, яку остання помилково сприйняла за свою доньку, яка повідомила потерпілій про те, що потрапила у лікарню, і має ушкодження та їй необхідна операція. Вказана особа жіночої статі, яку ОСОБА_6 помилково сприйняла за свою дочку, повідомила, що зараз до останньої приїде людина, котрій потрібно передати грошові кошти на операцію у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень та передала слухавку лікарю. Після чого, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, продовжуючи дану телефону розмову, невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, що представилась ОСОБА_6 лікарем, повідомила завідомо неправдиві відомості про те, що терміново необхідна операція її донці, на що необхідні грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. У подальшому ОСОБА_6 , будучи введеною в оману неправдивими відомостями вищевказаних невстановлених в ході досудового розслідування осіб, у ході подальшої телефонної розмови із невстановленою в ході досудового розслідування особою чоловічої статі, яка представилась лікарем, надала згоду на передачу наявних у неї грошових коштів, які дана невстановлена особа прохала ОСОБА_6 передати нібито іншому лікарю, виконання ролі якого було відведено ОСОБА_5 , та з цією метою останній приїде за місцем мешкання потерпілої.

10.06.2023 в період із 10 до 11 години ранку, ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний із вищевказаними невстановленими під час досудового розслідування особами злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, розуміючи протиправність своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відповідно до раніше досягнутої домовленості, прибув за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_5 піднявся до квартири ОСОБА_6 , вживаючи заходи конспірації від викриття правоохоронними органами. ОСОБА_6 , сприйнявши ОСОБА_5 за лікаря, добровільно передала останньому грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, вважаючи при цьому, що передає дані грошові кошти для надання своїй доньці невідкладної медичної допомоги й проведення відповідної операції.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись вказаними вище грошовими коштами за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка знаходиться у невстановленому ході досудового розслідування місці, частину грошових коштів обернувши на власну користь, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, 26.06.2023 о 17:00, невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, зателефонувала на номер НОМЕР_2 стаціонарного телефону, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та представившись ОСОБА_9 - головним лікарем лікарні невідкладної допомоги №4 та лікарем його сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомив, що останній потрапив у дорожньо - транспорту пригоду, після чого передав слухавку іншій невстановленій в ході досудового розслідування особі чоловічої статі, яку останній помилково сприйняв за свого сина, який повідомив потерпілому про те, що потрапив у лікарню, і має ушкодження та йому необхідна операція. Вказана особа чоловічої статі, яку ОСОБА_8 помилково сприйняв за свого сина, повідомив, що зараз до останнього приїде людина, котрій потрібно передати грошові кошти на операцію у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень та передав слухавку лікарю. Після чого, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, продовжуючи дану телефону розмову, невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, що представилась ОСОБА_8 лікарем, повідомила завідомо неправдиві відомості про те, що терміново необхідна операція його сину, на що необхідні грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. У подальшому ОСОБА_8 , будучи введений в оману неправдивими відомостями вищевказаних невстановлених в ході досудового розслідування осіб, у ході подальшої телефонної розмови із невстановленою в ході досудового розслідування особою чоловічої статі, яка представилась лікарем, надав згоду на передачу наявних у нього грошових коштів, які дана невстановлена особа прохала ОСОБА_8 передати нібито іншому лікарю, виконання ролі якого було відведено ОСОБА_5 , та з цією метою останній приїде за місцем мешкання потерпілого.

26.06.2023 в період із 18 до 19 години вечора, ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний із вищевказаними невстановленими під час досудового розслідування особами злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, розуміючи протиправність своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відповідно до раніше досягнутої домовленості, прибув за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому ОСОБА_5 піднявся до квартири ОСОБА_8 , вживаючи заходи конспірації від викриття правоохоронними органами. ОСОБА_8 , сприйнявши ОСОБА_5 за лікаря, добровільно передав останньому грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, вважаючи при цьому, що передає дані грошові кошти для надання своєму сину невідкладної медичної допомоги й проведення відповідної операції.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись вказаними вище грошовими коштами за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка знаходиться у невстановленому ході досудового розслідування місці, частину грошових коштів обернувши на власну користь, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групи осіб, 14.07.2023 приблизно о 21:00, невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, зателефонувала на номер НОМЕР_3 стаціонарного телефону, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 та представившись ОСОБА_9 - головним лікарем лікарні невідкладної допомоги №4 та лікарем її племінниці ОСОБА_12 , повідомила, що остання потрапила у дорожньо - транспорту пригоду, після чого передав слухавку іншій невстановленій в ході досудового розслідування особі жіночої статі, яку остання помилково сприйняла за свою племінницю, яка повідомила потерпілій про те, що потрапила у лікарню, і має ушкодження та їй необхідна операція. Вказана особа жіночої статі, яку ОСОБА_11 помилково сприйняла за свою племінницю, повідомила, що зараз до останньої приїде людина, котрій потрібно передати грошові кошти на операцію у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень та передала слухавку лікарю. Після чого, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, продовжуючи дану телефонну розмову, невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, що представилась ОСОБА_11 лікарем, повідомила завідомо неправдиві відомості про те, що терміново необхідна операція її племінниці, на що необхідні грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. У подальшому ОСОБА_11 , будучи введеною в оману неправдивими відомостями вищевказаних невстановлених в ході досудового розслідування осіб, у ході подальшої телефонної розмови із невстановленою в ході досудового розслідування особою чоловічої статі, яка представилась лікарем, надала згоду на передачу наявних у неї грошових коштів, які дана невстановлена особа прохала ОСОБА_11 передати нібито іншому лікарю, виконання ролі якого було відведено ОСОБА_5 , та з цією метою останній приїде за місцем мешкання потерпілої.

14.07.2023 приблизно о 21:30, ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний із вищевказаними невстановленими під час досудового розслідування особами злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, розуміючи протиправність своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відповідно до раніше досягнутої домовленості, скориставшись послугами служби таксі «20-02», на транспортному засобі «Hyindai», державний номер НОМЕР_4 , прибув за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 . В подальшому ОСОБА_5 піднявся до квартири ОСОБА_11 , вживаючи заходи конспірації від викриття правоохоронними органами. ОСОБА_11 , сприйнявши ОСОБА_5 за лікаря, добровільно передала останньому грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, вважаючи при цьому, що передає дані грошові кошти для надання своїй племінниці невідкладної медичної допомоги й проведення відповідної операції.

В подальшому, 14.07.2023 приблизно о 21:45 невстановлена в ході досудового розслідування особа чоловічої статі, що представилась ОСОБА_11 лікарем, повідомила останній що для надання її племінниці невідкладної медичної допомоги й проведення відповідної операції потрібно ще 3000 (три тисячі) доларів США. Після цього ОСОБА_11 , будучи введеною в оману неправдивими відомостями вищевказаного невстановленої в ході досудового розслідування особи, у ході подальшої телефонної розмови із невстановленою в ході досудового розслідування особою чоловічої статі, яка представилась лікарем, надала згоду на передачу наявних у неї грошових коштів, які дана невстановлена особа прохала ОСОБА_11 передати нібито лікарю, який вже приїжджав до неї хвилин 10 назад та забирав грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, виконання ролі якого було відведено ОСОБА_5 , та з цією метою останній приїде за місцем мешкання потерпілої.

Так 14.07.2023 приблизно о 22:00, ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний із вищевказаними невстановленими під час досудового розслідування особами злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, розуміючи протиправність своїх умисних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відповідно до раніше досягнутої домовленості, прибув вдруге за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 . В подальшому ОСОБА_5 піднявся до квартири ОСОБА_11 , вживаючи заходи конспірації від викриття правоохоронними органами. ОСОБА_11 , сприйнявши ОСОБА_5 за лікаря, добровільно передала останньому грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, вважаючи при цьому, що передає дані грошові кошти, як додаткову оплату для надання своїй племінниці невідкладної медичної допомоги й проведення відповідної операції.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, скориставшись послугами служби таксі «20-02», на транспортному засобі «Hyindai», державний номер НОМЕР_4 розпорядившись вказаними вище грошовими коштами за вказівкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка знаходиться у невстановленому ході досудового розслідування місці, частину грошових коштів обернувши на власну користь, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 20 000 (двадцять тисяч) гривень та 3000 (три тисячі) доларів США.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлені достатні підстави підозрювати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції 24.08.2023), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

13.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 190 КК України.

Правова кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_5 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколом огляду місця події від 15.07.2023 за адресою АДРЕСА_4 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , протоколами допиту та повторного допиту свідка ОСОБА_13 , протоколами тимчасових доступів до речей і документів про зв`язок кінцевих обладнань споживачів що містяться у операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфсел», протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 11.08.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_11 від 10.08.2023; протоколом тимчасового доступу до конфіденційної інформації, що знаходиться у володінні СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, протоколом огляду предметів від 11.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.08.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_14 від 25.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 25.08.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_15 від 25.08.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 28.08.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_16 від 28.08.2023, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 від 09.10.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 28.06.2023, , протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 від 05.10.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення .

При цьому ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 2 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство вважає, що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вагомими, допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим, за ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 загрожує покарання за нетяжкий злочин у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_5 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Так, ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, може вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України існує на тій підставі, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі та інформацію, які можуть зберігатись у останнього в місцях його перебування, речей, які можуть бути речовими доказами, що підтверджують причетність підозрюваного до вчинення вказаного правопорушення, та речей, які до теперішнього часу не вилучені, та відповідно не долучені до матеріалів кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні існує на тій підставі, що ОСОБА_5 має реальну можливість зв`язуватись зі особами, які були допитані в якості свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, що може спонукати підозрюваного до здійснення незаконного тиску на свідків та потерпілих з метою зміни останніми показань.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється існує на тій підставі, що ОСОБА_5 був раніше судимим за вчинення інших майнових злочинів, крім того кримінальні правопорушення вчинено в період звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, з метою запобігання зазначеним ризикам сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 (двадцяти)прожиткових мінімумів для працездатних осіб, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Слідчий, прокурор у судовому засіданні підтримали зазначене клопотання у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, зазначив, що розмістив оголошення в інтернеті щодо пошуку роботи, тільки після другого разу зрозумів, що діяльність незаконна, спочатку йому казали, що буде кур`єром. Заперечував щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що докладає зусиль для пошуку роботи та буде поступово відшкодовувати потерпілим спричинену шкоду. Просив врахувати, що він співпрацював зі слідством.

Вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000328 від 11.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 13.10.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, хоча і відноситься до категорії нетяжких злочинів, однак санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі не обрання йому запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Також, слідчим суддею взято до уваги твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, цей ризик повністю виключити неможливо, а тому при обранні запобіжного заходу він буде взятий до уваги у сукупності із іншими ризиками.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні декількох епізодів однорідних злочинів, направлених на заволодіння грошовими коштами осіб, шляхом їх обману, що свідчить про завзятість його злочинних намірів. Крім того, ОСОБА_5 офійно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення майнових злочинів, вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку, а тому повністю виключити вказаний ризик неможливо.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 3) незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років;

- скоєння кримінальних правопорушень під час перебування на іспитовому терміні;

- відсутність постійного місця проживання та реєстрації на території України, під час судового розгляду підозрюваний не повідомив адресу власного проживання через те, що вона йому невідома;

- відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність офіційного джерела доходу.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який одружений, не працевлаштований, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в данному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 59 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 грудня 2023 року.

Суд враховує відомості про особу підозрюваного, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 1 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину може бути застосований у межах від від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваного, який підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень та за попередньою змовою групою осіб, доведених ризиків, розміру завданої шкоди погоджується, що застава у межах, визначених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваному ОСОБА_5 слід визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Ця сума є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими підозрюваними по данному кримінальному провадженню з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, здати на зберігання до органу відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001632 від 16.07.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 59 (п`ятдесят девять) днів в межах строку досудового розслідування , тобто до 13 грудня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 16 жовтня 2023 року до 13 грудня 2023 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 13 грудня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок :

ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу - застава) до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк 2 місяці.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Київський районний суд м.Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, для виконання.

Зобов`язати слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1