УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 359/9745/22

провадження № 51-5790ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4

- адвоката ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року стосовно

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, раніше судимого вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2013 року зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2014 року за ч. 2 ст. 121, ч. 1

ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) на строк 5 років позбавлення волі, звільненого 03 жовтня 2017 року умовно-достроково з невідбутим строком 2 місяці

10 днів,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого

2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1

ст. 115 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Ухвалено до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 11 листопада 2022 року.

Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 листопада 2022 року до дня набрання вироком законної сили включно.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та судових витрат.

Київський апеляційний суд ухвалою від 26 червня 2023 року вирок місцевого суду залишив без змін.

За обставин, детально викладених у вироку суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 15:00 ОСОБА_4 та його співмешканка ОСОБА_6 перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де у приміщенні кухні вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_4 невстановленим тупим предметом у скронево-потиличну ділянку голови справа, спричинивши йому тілесне ушкодження. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв кухонний ніж та завдав ним один удар ОСОБА_6 в ліву частину шиї, спричинивши їй

тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Від вказаного тілесного ушкодження настала смерть ОСОБА_6 протягом декількох хвилин.

Вказані дії засудженого ОСОБА_4 місцевий суд кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити рішення судів обох інстанцій, додатково визнавши обставинами, що пом`якшують покарання засудженого активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення злочину внаслідок протиправної поведінки потерпілої ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевказані пом`якшуючі обставини, просить призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Стверджує, що місцевий суд безпідставно не визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 :

- активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 12 листопада 2022 року за участю ОСОБА_4 ;

- вчинення злочину внаслідок протиправної поведінки потерпілої ОСОБА_6 ,

а саме заподіяння потерпілою тілесного ушкодження в потиличну частину голови ОСОБА_4 .

Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 самостійно викликав поліцію та чекав її прибуття, тобто не покинув місце вчинення злочину. Надалі, визнавав свою винуватість, щиро розкаявся, однак за результатами судового провадження в суді першої інстанції, на думку захисника, суд призначив підзахисному покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості (позбавлення волі на строк 9 років).

При цьому зазначає, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції прокурор в судових дебатах просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Зазначає, що не погоджується також з рішенням суду апеляційної інстанції,

оскільки колегія суддів цього суду не врахувала вищевказаних порушень, допущених місцевим судом, внаслідок чого вирок суду першої інстанції необґрунтовано залишено без змін.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу захисника, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, на думку колегії суддів Верховного Суду, є необґрунтованими.

Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу є дискреційним повноваженням суду, яке було реалізовано, в тому числі з урахуванням позиції прокурора, під час ухвалення вироку в цьому кримінальному провадженні. Правових підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через суворість, немає.

Визначені у ст. 65 ККзагальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

Згідно зі ст. 414 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 115 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи

ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до приписів ст. 12 КК належить до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Дані про особу засудженого, згідно з якими ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, немає міцних соціальних зв`язків. Згідно з медичними довідками на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, місцевий суд констатував, що ОСОБА_7 під час судового розгляду відверто визнавав свою винуватість у вчиненому злочині, висловлював щирий жаль щодо вчиненого та осуд своєї поведінки, а тому дійшов висновку про визнання обставиною, що пом`якшує покарання засудженого - щире каяття. Водночас, суд визнав обставинами, що обтяжують покарання засудженого, зокрема, рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. При цьому місцевий суд зауважив, що зазначені обставини сторона захисту під час судового розгляду не оспорювала.

Приймаючи до уваги всі обставини цього кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1

ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На думку колегії суддів Верховного Суду таке покарання відповідає приписам статей 50, 65 КК, враховуючи конкретні обставини цього кримінального провадження, а також наявність обтяжуючих покарання ОСОБА_7 обставин. При цьому, що стосується доводів касаційної скарги захисника про неврахування судами обох інстанцій активного сприяння засудженим розкриттю кримінального правопорушення та вчинення ним злочину внаслідок протиправної поведінки потерпілої ОСОБА_6 , то вказане не впливає на законність та обґрунтованість судових рішень в частині призначеного засудженому покарання,що є наближеним до мінімального покарання у межах санкції інкримінованої засудженому статті закону України про кримінальну відповідальність та не є очевидно несправедливим.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника в частині суворості призначеного засудженому покарання, та з зазначенням мотивів ухваленого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована та відповідає вимогам

ст. 419 КПК.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових

рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вказаною нормою, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року стосовно ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3