справа № 208/9584/23
№ провадження 1-кс/208/2043/23
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області рядовий поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Дізнавач СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області рядовий поліції ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 до суду із клопотанням про арешт майна.

У своєму клопотанні просить суд накласти арешт на вилучене в ході огляду 18.10.2023 р. майно, а саме: паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.10.2010 року.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі, просили задовольнити з підстав викладених в клопотанні.

Слідчий суддя, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання 18.10.2023 о 16:12 надійшов рапорт про те, що працівниками Кам`янського РУП під час перевірки документів для підтвердження особи гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пред`явив паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.10.2010 року, з явними ознаками підробки.

За даним фактом 18.10.2023 року внесені відомості в ЄРДР за №0000315 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

18.10.2023 року було опитано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий повідомив, що під час перевірки працівниками поліції документів, що підтверджують особу, він мав при собі паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.10.2010 року, яке знайшов та використовував його, переклеївши своє фото в даний паспорт.

Паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.10.2010 року, в ході огляду місця події за адресою: м. Кам`янське, вул. Звенигородська, дитячий майданчик між буд.30 та буд.32 було оглянуто, опечатано до спеціального пакету PSP 1349134, та вилучено до Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області.

Постановою дізнавача від 18.10.2023 р. паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.10.2010 року було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000315, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку що незастосування цього заходу спричинить можливість подальшого відчуження, приховання, що спричинить втрату речового доказу на який було спрямовано кримінальне правопорушення та який має суттєве значення для кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області рядовий поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду 18.10.2023 р. майно, а саме: паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 14.10.2010 року, в межах кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1