Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/458/23, за апеляційними скаргами захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.08.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, та про продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 30.09.2023 без визначення застави, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , співробітника-військовослужбовця, який перебуває на посаді начальника 4 відділу (з дислокацією у м. Мукачево) 6 управління (з дислокацією у м. Рівне) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Як вбачається з клопотання, у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000269 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 16 год 10 хв 23.06.2023, перебуваючи на терасі готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», який розташований за адресою: вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_11 підійшов до ресторанного столику, за яким знаходилися потерпілий ОСОБА_12 , разом зі своїми знайомими, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (громадянин Йорданії), ОСОБА_15 (громадянка Славаччини) та ОСОБА_16 (громадянин Словачинни), представившись співробітником Служби безпеки України та показавши службове посвідчення працівника Служби безпеки України, пред`явив вимогу до вказаних осіб надати йому документи для перевірки.

Після чого, потерпілий ОСОБА_12 підійшов до іншого ресторанного столика, який знаходиться на терасі ресторанно-готельного комплексу «Три Туза», за яким раніше сидів ОСОБА_11 та за яким перебували ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та інші наразі

-2-

достовірно невстановлені органом досудового розслідування особи, і попросив їх забрати їхнього знайомого ( ОСОБА_11 ), так як останній, на думку потерпілого ОСОБА_12 , вчиняє відносно нього та його знайомих протиправні дії.

Близько 16 год 23 хв 23.06.2023, потерпілий ОСОБА_12 вийшов на автопарковку готельно-ресторанного комплексу «Три тузи», яка розташована поруч із терасою, де до нього підійшов ОСОБА_11 та намагався схопити потерпілого ОСОБА_12 за руки, однак останній зумів вирватися та почав швидко бігти із території готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В той же час, побачивши, що потерпілий ОСОБА_12 покидає територію готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », його почали переслідувати ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 .

Через деякий час ОСОБА_17 наздогнав потерпілого ОСОБА_12 та, діючи з прямим умислом, спрямованим на затримання останнього та нанесення йому тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар рукою в спину, від чого потерпілий ОСОБА_12 втратив рівновагу та впав у кювет поряд із дорогою біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», та в подальшому продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, почав наносити потерпілому ОСОБА_12 , який не чинив опір, численні удари руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок.

Разом з тим, близько 16 год 25 хв 23.06.2023, до потерпілого ОСОБА_12 , який знаходився у кюветі поряд із дорогою біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза» (вул. Малодобронська, 3, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області) підійшов ОСОБА_6 та, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_12 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: отримати зізнання, що останній є нібито угорським агентом та отримати інформацію про осіб, з якими нібито співпрацює потерпілий ОСОБА_12 та завдання, яке останній виконує на території України, присів потерпілому ОСОБА_12 на спину та розпочав нанесення останньому, який не чинив опір, численні удари кулаками рук в область голови, тулуба та кінцівок, яке безперервно тривало протягом декількох хвилин, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 сильний фізичний біль і моральні страждання та в процесі нанесення тілесних ушкоджень забрав з кишені останнього належний йому мобільний телефон та документи.

Потім, ОСОБА_17 за допомогою мобільного зв`язку надав вказівку водію службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_18 під`їхати до узбіччя дороги біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», де перебував потерпілий ОСОБА_19 .

У подальшому, близько 16 год 43 хв 23.06.2023 ОСОБА_6 , діючи групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_17 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, після прибуття вищевказаного автомобіля, здійснюючи фізичний тиск на потерпілого ОСОБА_12 та погрожуючи йому фізичною розправою, з метою придушення його волі до самооборони та залякування останнього, блокуючи останньому можливість чинити опір та застосовуючи фізичну силу, а саме: тримаючи потерпілого ОСОБА_12 за обидві руки, силоміць потягли ( ОСОБА_6 та ОСОБА_17 ) останнього до службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , та посадили на заднє сидіння справа зазначеного автомобіля.

Після чого, до службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , в якому на задньому сидінні справа перебував потерпілий ОСОБА_12 , за кермом знаходився водій ОСОБА_20 , підсіли на переднє пасажирське сидіння ОСОБА_6 , на заднє ліве сидіння ОСОБА_17 та вказаний автомобіль розпочав рух в бік м. Ужгорода.

-3-

Під час поїздки у службовому транспортному засобі «Рено Дастер» н.з. НОМЕР_1 , у період часу приблизно з 16 год 44 хв по 17 год 14 хв ОСОБА_6 , діючи групою осіб за попередньою змовою спільно із ОСОБА_17 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_12 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: вимагав надати інформацію щодо буцімто незаконної співпраці потерпілого ОСОБА_12 з угорцями, зокрема видати паролі, явочні квартири, а ОСОБА_17 при цьому з метою отримання цієї інформації, періодично наносив потерпілому ОСОБА_12 , який не чинив опір, численні удари кулаками рук в область голови та тулуба останнього, заподіюючи потерпілому ОСОБА_12 сильний фізичний біль та моральні страждання.

Разом з тим, ОСОБА_6 близько 17 год 23.06.2023, перебуваючи у службовому транспортному засобі «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_17 злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_12 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: надати доступ до належного останньому мобільного телефону, та з цією метою наніс потерпілому ОСОБА_12 , який не чинив опір, три удари правою рукою по обличчю, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 сильний фізичний біль та моральні страждання, й після цього потерпілий ОСОБА_12 , перебуваючи під фізичним примусом, надав доступ ОСОБА_6 до вказаного мобільного телефону шляхом введення цифрового коду.

У подальшому, службовий транспортний засіб «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , зупинився на узбіччі дороги біля с. Холмок Ужгородського району Закарпатської області, де ОСОБА_6 та ОСОБА_17 вийшли із вказаного автомобіля.

У цей же час, біля службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , зупинився інший транспортний засіб «Шкода Октавія» д. н. з. НОМЕР_2 , з якого вийшла наразі достовірно невстановлена органом досудового розслідування особа та підійшла до задньої лівої дверки службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , та побачивши потерпілого ОСОБА_12 , вказана особа повернулася до транспортного засобу «Шкода Октавія» та через деякий час вказана особа принесла картонну коробку, яку одягнула на голову потерпілого ОСОБА_12 .

Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_17 повернулися до службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , після чого вказаний автомобіль продовжив рух у бік м. Ужгорода.

Під час руху службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_17 близько 17 год 24 хв 23.06.2023, діючи групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті залякування потерпілого ОСОБА_12 , та з цією метою наніс останньому декілька ударів кулаками рук через картонну коробку по голові, в область тулуба потерпілого ОСОБА_12 , який не чинив опір, супроводжуючи вказані дії погрозами фізичної розправи над останнім, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 сильний фізичний біль та моральні страждання.

Після чого, службовий транспортний засіб «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , близько 17 год 31 хв 23.06.2023 прибув на подвір`я будинку, який розташований навпроти спорткомплексу «Зінадін», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та із зазначеного автомобіля вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_17

-4-

У той же час, приблизно о 17 год 32 хв 23.06.2023, перебуваючи на подвір`ї будинку, який розташований навпроти спорткомплексу «Зінадін», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_17 , діючи групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті залякування потерпілого ОСОБА_12 , та з цією метою наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_12 , завдавши останньому сильний фізичний біль і моральні страждання, та надав вказівку потерпілому ОСОБА_12 не знімати з голови картонну коробку.

У подальшому, діючи за вказівками ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , водій службового транспортного засобу «Рено Дастер» н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_20 приблизно о 17 год 33 хв 23.06.2023, виїхав з подвір`ї будинку, який розташований навпроти спорткомплексу «Зінадін», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та відвіз потерпілого ОСОБА_12 до м. Чоп.

30.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Також слідчий в клопотанні зазначає, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали неможливо внаслідок складності провадження, оскільки одне з кримінальних правопорушень відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги необхідність проведення ряду слідчий та процесуальних дій, обставини які перешкоджають завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є, зокрема, те, що для проведення повного, об`єктивного досудового розслідування та його завершення, необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які з обґрунтованих причин, не могли бути проведенні в межах строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_6 , спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, зокрема: долучити висновки судових молекулярно-генетичних експертиз; провести слідчі експерименти з потерпілим ОСОБА_19 та свідками; на підставі ухвал слідчого судді отримати тимчасовий доступ до речей й документів, які наявні у ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар»; у разі наявності підстав, відповідно до ст. 279 КПК України, скласти та вручити підозрюваному ОСОБА_6 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням фактичних обставин в кінцевій редакції; оформити обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити їх підозрюваним й захисникам; при необхідності виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування. Окрім того, з огляду на обґрунтованість підозри, ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному не зменшилися, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (ч. 3 ст. 127 КК), санкція якого передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а також врахував наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню

-5-

іншим чином. Окрім того, слідчим суддею враховано наявність обґрунтованих обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , а також наявність достатніх підстав вважати про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які неможливо попередити, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів. При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, не визначив розмір застави.

В апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 порушено питання про скасування ухвали слідчого судді від 24.08.2023 та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_8 вказує на незаконність ухвали слідчого судді, оскільки викладені у ній висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує на відсутність обґрунтованої підозри, як однієї з умов застосування запобіжного заходу, оскільки особисто ОСОБА_6 не чіпав потерпілого, а навпаки надавав останньому допомогу. В ухвалі слідчого судді наявний висновок про доведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , однак такий висновок є формальним та не розкриває змісту даних, на які посилається суд в обгрунтованість підозри, а самі дані, прийняті судом, не містять відомості про протиправність дій ОСОБА_6 . Також захисником вказується на відсутність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в ОСОБА_6 відсутня мета й мотиви для вчинення неправомірних дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування, а також перешкоджання досудовому розслідуванню в будь-який спосіб. Окрім того, задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував ряд відомостей, що характеризують особу підозрюваного, зокрема: вік, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан, відсутність судимості. ОСОБА_6 хворіє та його затримання відбувалося безпосередньо в палаті КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де він перебував на стаціонарному лікуванні. Сторона захисту переконана, що в у умовах попереднього ув`язнення ОСОБА_6 не буде забезпечено належні умови медичного догляду та реабілітації, яких він потребує, як післяопераційний хворий. В той час в ухвалі слідчого судді зазначено про відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , що свідчить про формальний підхід при розгляді клопотання. ОСОБА_6 має родину, яка повністю залежить від його матеріального утриманні. До того ж на його утриманні четверо неповнолітніх дітей, непрацююча дружина та хвора матір, яка, окрім пенсії, не має інших джерел для існування, а брат ОСОБА_6 перебуває на службі в ЗСУ та позбавлений можливості забезпечити матеріально свою матір.

В апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_9 порушено питання про скасування ухвали слідчого судді від 24.08.2023 та постановлення нової про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного захожу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, особистого зобов`язання. В обґрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_9 вказує на незаконність ухвали слідчого судді, оскільки викладені у ній висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам. Зазначає про відсутність обґрунтованої підозри, а також недоведеність існування бодай одного з числа ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, зазначає про упередженість та необ`єктивність слідчого судді при розгляді клопотання про продовження ОСОБА_6 строку

-6-

тримання під вартою, оскільки суддя та потерпілий перебувають у дружніх стосунках. Також слідчим суддею було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки 24.08.2023, слідчий суддя, перебуваючи в нарадчій кімнаті, приймав участь в урочистостях, присвячених о Дня Незалежності України, про що свідчать долучені до апеляційної скарги фотосвітлини та інформація з джерел масової інформації. ОСОБА_6 хворіє та його затримання, відбувалося безпосередньо в палаті КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де він перебував на стаціонарному лікуванні. Сторона захисту переконана, що в у умовах попереднього ув`язнення ОСОБА_6 не буде забезпечено належні умови медичного догляду та реабілітації, яких він потребує. Затримання ОСОБА_6 відбулося з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки затриманий був позбавлений можливості зателефонувати дружині та адвокату. Окрім того, задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував ряд відомостей, що характеризують особу підозрюваного, зокрема: вік, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан, відсутність судимості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити в повному обсязі, промову прокурора, який вважав апеляційні скарги сторони захисту необґрунтованими, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

За приписами до ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-7-

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

30.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

27.07.2023 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 27.08.2023.

Постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону від 24.08.2023, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023 продовжено до трьох місяців, тобто до 30.09.2023.

24.08.2023 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування - до 30.09.2023.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25.04.2003 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

-8-

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, проте підстав для спростування підозри, або встановлення обставин, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, слідчим суддею встановлено не було.

Крім того, слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2023, якою щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.08.2023, та з урахуванням необхідності виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 30.09.2023, оскільки таке продовження, на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого та свідків, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисників стосовно відсутності передбачених законом підстав для продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Доводи апеляційних скарги про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею, відповідно до положень ст. 178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, в тому числі наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, дружини та чотирьох малолітніх дітей на утриманні, а також батьків дружини, які потребують відповідної допомоги та догляду, позитивної характеристики за місцем роботи та даних медичної документації, які не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, і з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, вказані факти не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на вищевикладене, доводи сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

-9-

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів стороною захисту не надано.

Тому, вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків слідчого судді, вважаючи, що наведені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав як для відмови в задоволенні клопотання, так і для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, як про це йдеться в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 .

Що стосується доводів захисників щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , які посилаються на оцінку доказів, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Наявні в матеріалах даного провадження відомості дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які неодноразово були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні. В матеріалах провадження відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 (провадження № 5-328кс16), є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

-10-

Апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 фактично зводяться до оцінки доказів.

У зв`язку з чим, доводи захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з цього приводу задоволенню не підлягають, з огляду на те, що колегія суддів на даному етапі досудового розслідування не вправі давати оцінку допустимості, достовірності та належності доказів.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника про неконкретність змісту підозри та її необґрунтованість, оскільки стороною захисту не надано доказів того, що повідомлена ОСОБА_6 підозра скасована у передбачений КПК України спосіб.

Також, не знаходять свого підтвердження доводи сторони захисту про незаконність затримання ОСОБА_6 , зважаючи на наступне.

Відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої у постанові від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17), відповідно до якої положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання або судового розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що стороною захисту не надано будь-яких доказів того, що підозрюваним чи його захисниками оскаржувались у встановленому порядку рішення, пов`язані із затриманням ОСОБА_6 .

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно протоколу затримання особи, ОСОБА_6 було затримано 26.07.2023 о 10 год 36 хв на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2023 (справа № 308/1085723), якою надано дозвіл на затримання підозрюваного для забезпечення його участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. Отже, вказані процесуальні дії були виконані згідно вимог ст. 208 КПК України.

Також, є безпідставними і посилання на ті обставини, що судом при постановленні ухвали порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки як вбачається з наданих стороною захисту в судовому засіданні суду апеляційної інстанції копії судових рішень, такі лише датовані 24.08.2023 та не містять часу їх постановлення. Разом з тим, захисником не надано відомостей, що такі судові рішення постановлялись саме під час перебування слідчого судді в нарадчій кімнаті за результатами розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 строк тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що слідчий суддя, перебуваючи в нарадчій кімнаті, приймав участь в урочистостях, присвячених о Дня Незалежності України, про що свідчать фотосвітлини та інформація з джерел масової інформації, також не приймаються до уваги, оскільки відомостей, що такі урочисті заходи проводились під час перебування слідчого судді в нарадчій кімнаті в процесі розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу в матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надані.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

-11-

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин та обсягу слідчих дій, які необхідно виконати у кримінальному провадженні, та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено в межах досудового розслідування і не перевищує розумних меж, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.08.2023, щодо ОСОБА_10 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді