Номер провадження 1-кп/243/827/2023
Номер справи 243/4562/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 11 » вересня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження № 0000244, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 липня 2023 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 04 вересня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, інвалідом не являється, військовослужбовця військової служби за контрактом, головний сержант роти протитанкових ракетних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 40-РС від 27 квітня 2023 року, старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта роти протитанкових ракетних комплексів Військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу за контрактом, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 125, 126, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, старший солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України Військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

09 липня 2023 року, в денний час доби, більш точного часу під час судового розгляду справи, встановити не виявилось можливим, діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, перебуваючи у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 за допомогою свого мобільного телефону здійснив замовлення у невстановленому в ході судового розгляду справи телеграм каналі, психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, отримавши номер товарно-транспортної накладної ТОВ «Нової пошти» № 7064, з посилкою в якій знаходилась замовлена ним психотропна речовина.

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що раніше відправлена посилка з порошкоподібною речовиною, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, прибула на відділення Нової пошти № 8 розташованої за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, самостійно прибув за вказаною адресою для отримання посилки, розуміючи її протиправний вміст.

Так, 11 липня 2023 року приблизно о 14 годин 00 хвилин старший солдат ОСОБА_4 отримав у Відділенні № 8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, посилку № 7064 на своє ім`я, всередині якої знаходилась порошкоподібна речовина, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

11 липня 2023 року, в період часу з 17 годин 00 хвилин по 17 годин 16 хвилин, ОСОБА_4 був зупинений співробітниками поліції біля будівлі відділення № 8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, де у останнього виявлено та вилучено порошкоподібну речовину, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса складає 0,8071г., в перерахунку на основу, який останній незаконно придбав, зберігав для власного вживання, без мети збуту.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та суду пояснив, що його було призвано за контрактом, та він перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , його призначено на посаду - головний сержант роти протитанкових ракетних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , старший солдат. 09 липня 2023 року, в денний час доби, перебуваючи у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 за допомогою свого мобільного телефону він здійснив замовлення у телеграм каналі, психотропної речовини амфетамін, та отримав номер товарно-транспортної накладної ТОВ «Нової пошти» № 7064, з посилкою в якій знаходилась замовлена ним психотропна речовина. Достовірно знаючи, що раніше відправлена посилка з порошкоподібною речовиною, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, прибула на відділення Нової пошти № 8 розташованої за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, самостійно прибув за вказаною адресою для отримання посилки, розуміючи її протиправний вміст. 11 липня 2023 року приблизно о 14 годин 00 хвилин він отримав у Відділенні № 8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, посилку № 7064 на своє ім`я, всередині якої знаходилась порошкоподібна речовина, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

11 липня 2023 року, в період часу з 17 годин 00 хвилин по 17 годин 16 хвилин він був зупинений співробітниками поліції біля будівлі відділення № 8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, де у нього виявлено та вилучено порошкоподібну речовину, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса складає 0,8071г., в перерахунку на основу, який останній незаконно придбав, зберігав для власного вживання, без мети збуту.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17).

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000244 було зареєстровано 12 липня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 309 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії;

Із Заяви ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору для огляду та вилучення.

Із Протоколу огляду від 11 липня 2023 року вбачається, що 11 липня 2023 року, в період часу з 17 годин 00 хвилин по 17 годин 16 хвилин він був зупинений співробітниками поліції біля будівлі відділення № 8 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торська, 69, де у нього виявлено та вилучено порошкоподібну речовину, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса складає 0,8071г., в перерахунку на основу, який останній незаконно придбав, зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Із Висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/108-23/10944-НЗПРАП від 16 серпня 2023 року вбачається, що «Надана порошкоподібна речовина бежевого кольору в полімерному пакеті з застібкою Zip lock містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого складає 0,8071 г ( в перерахунку на основу)

Судом досліджені характеризуючи данні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за частиною 1 статті 309 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за частиною 1 статті 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає правильною.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.1 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась ( Ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. ( Постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07 жовтня 2020 року, справа № 347/1360/17)

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частина 1 статті 309 КК України, докладно розповів про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення. Критично поставився до вчиненого та пояснив, що дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до частини 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, на обліку в психіатричному, наркологічному лікувальних закладах не перебуває, задовільно характеризується за місцем мешкання.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів несе підвищену соціальну небезпеку, а наркоманія, як явище, стає передумовою вчинення інших злочинів, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді арешту є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Запорізького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, за Висновком № СЕ-19/108-23/10944-НЗПРАП від 16 серпня 2023 року проведеної в кримінальному провадженні №0000244, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року складають 956 грн 00 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді арешту на строк два місяці із триманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк відбуття покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_8 відраховувати з моменту його затримання і поміщення на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_3 з дислокацією у АДРЕСА_2 .

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_7 і етапування його для відбування ним покарання у виді арешту до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 з дислокацією у АДРЕСА_2 доручити командиру Військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Соснове, Березнівського району Рівненської області, РНОКПП: невідомий, інвалідом не являється, військовослужбовця військової служби за контрактом, головний сержант роти протитанкових ракетних комплексів Військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000244, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року - Висновок експерта № СЕ-19/108-23/10944- НЗПРАП від 16 серпня 2023 року, у розмірі 956 грн 00 коп ( дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 00 коп).

Речові докази по справі: порошкоподібну речовину бежевого кольору в полімерному пакеті з застібкою Zip lock, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса амфетаміну склала 0,8071 гр ( в перерахунку на основу), які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000244, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 19 серпня 2023 року, що зберігаються у Камері схову при ВП№4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № 69 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .