КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року,-

Встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти в розмірі 2 158 236 197, 17 (два мільярди сто п`ятдесят вісім мільйонів двісті тридцять шість тисяч сто дев`яносто сім гривень, сімнадцять копійок) грн., що перебувають та будуть надходити у подальшому на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий ПРАТ "ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК" () в АТ "ОТП БАНК" (МФО 300528) із встановленням заборони розпорядження такими грошовими коштами в межах суми завданих матеріальних збитків, шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, за виключенням здійснення обов`язкових платежів до бюджету, а також виплат заробітної плати і відповідних нарахувань на заробітну плату працівникам ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (), в тому числі розрахунків при звільненні, відпускних, аліментів, лікарняних, відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, матеріальної допомоги сім`ям загиблих працівників згідно з Колективним договором, пільгових пенсій, включаючи виплати з вказаною метою на транзитні рахунки в інші банківські установи.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ПрАТ «Полтавський ГЗК», подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення не дотримано вимог кримінального процесуального закону та зроблено необґрунтований висновок про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Так, у вказаному кримінальному провадженні № 0001415 від 18.10.2022, в рамках якого внесено клопотання про арешт майна, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що будучи головним бухгалтером ПрАТ «Полтавський ГЗК», він умисно ухилився від сплати до бюджету рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період часу з 01.07.2018 по 31.12.2021 на загальну суму 2 158 236 197,17 грн., що є особливо великим розміром, а також у видачі завідомо неправдивого документу.

В подальшому на вказані кошти і було накладено арешт.

Водночас, як вважає адвокат, звертаючись із вказаним клопотанням про арешт майна, стороною обвинувачення не здобуто жодних належних та достатніх доказів, що зазначені кошти ПрАТ «Полтавський ГЗК» є речовим доказом в межах даного кримінального провадження, підлягають конфіскації, спеціальній конфіскації або можуть бути арештовані з метою забезпечення цивільного позову.

Так само, зазначені кошти не є майном підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, оскільки товариство є третьою особою, щодо майна якої вирішено питання про арешт.

У той же час, поза увагою слідчого судді залишилось те, що органом досудового розслідування не було надано відомостей про відповідність вказаних грошових коштів, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Окрім цього, як стверджує автор апеляційної скарги, безготівкові кошти, які містяться на банківському рахунку, не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів, тому подальше застосування арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і неіндивідуалізований характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів.

Також, адвокат звертає увагу і на те, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, оскільки він був призначений на посаду головного бухгалтера ПрАТ «Полтавський ГЗК» лише 31.08.2018, відтак не мав відношення до прийняття та затвердження методики розрахунку, а після прийняття на роботу - відповідно обов`язку ретроспективно переглядати сплату податків за минулі періоди, тим більше зважаючи на відсутність претензій зі сторони податкового органу.

Окрім цього, на думку автора апеляційної скарги, під час постановленім оскаржуваного рішення судом першої інстанції не дотримано положень ч. 4 ст. 173 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності осіб, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Натомість накладений арешт фактично обмежує здійснення підприємницької діяльності товариства.

Враховуючи, що копія судового рішення отримана представником ПрАТ «Полтавський ГЗК» лише 28.03.2023, згідно вимог ч. З ст. 395 КПК України, як вважає апелянт, строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 23 лютого 2023 року, а її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001415 від 18.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України за фактами умисного заниження службовими особами ПРАТ «Полтавський ГЗК» () у період 2018-2021 р.р. податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами, що призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету України коштів в особливо великих розмірах, а також службового підроблення.

Постановою старшого детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у фіскальній сфері Головного підрозділу Детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 від 16.02.2023 вказане в клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні № 0001415 від 18.10.2022 речовим доказом.

03.02.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

21.02.2023 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти в розмірі 2 158 236 197, 17 (два мільярди сто п`ятдесят вісім мільйонів двісті тридцять шість тисяч сто дев`яносто сім гривень, сімнадцять копійок) грн., що перебувають та будуть надходити у подальшому на банківський рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий ПРАТ "ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК" () в АТ "ОТП БАНК" (МФО 300528) із встановленням заборони розпорядження такими грошовими коштами в межах суми завданих матеріальних збитків, шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, за виключенням здійснення обов`язкових платежів до бюджету, а також виплат заробітної плати і відповідних нарахувань на заробітну плату працівникам ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (), в тому числі розрахунків при звільненні, відпускних, аліментів, лікарняних, відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, матеріальної допомоги сім`ям загиблих працівників згідно з Колективним договором, пільгових пенсій, включаючи виплати з вказаною метою на транзитні рахунки в інші банківські установи.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року вказане клопотання прокурора задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та сторона обвинувачення дотримались.

Так, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність правових підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання прокурора про арешт майна та арешту цього майна.

Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у Спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Доводи апеляційної скарги про неможливість арешту майна - грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку, з підстав, передбачених ст. 98, ч. З ст. 170 КПК України, у зв`язку з їх нематеріальним та неіндивідуалізованим характером, є, на думку колегії суддів необґрунтованими, оскільки згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, згідно Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163, п.п. 74, 75 передбачено, що надавач платіжних послуг платника накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими платником відповідно до нормативно-правового акта Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках платника, без зазначення конкретної суми або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку платника, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках платника, відкритих у надавача платіжних послуг платника, або на кошти на одному/кількох рахунку/рахунках.

При цьому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Інші доводи апеляційної скарги також є недоведеними та не можуть слугувати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376,404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти в розмірі 2 158 236 197, 17 (два мільярди сто п`ятдесят вісім мільйонів двісті тридцять шість тисяч сто дев`яносто сім гривень, сімнадцять копійок) грн., що перебувають та будуть надходити у подальшому на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий ПРАТ "ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК" () в АТ "ОТП БАНК" (МФО 300528) із встановленням заборони розпорядження такими грошовими коштами в межах суми завданих матеріальних збитків, шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, за виключенням здійснення обов`язкових платежів до бюджету, а також виплат заробітної плати і відповідних нарахувань на заробітну плату працівникам ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (), в тому числі розрахунків при звільненні, відпускних, аліментів, лікарняних, відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, матеріальної допомоги сім`ям загиблих працівників згідно з Колективним договором, пільгових пенсій, включаючи виплати з вказаною метою на транзитні рахунки в інші банківські установи, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2507/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1