Справа №577/4431/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/846/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2022 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 08.12.2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнився 23.02.2022 року по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просив застосувати до нього ст..69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і строк відбуття покарання визначено рахувати з 07.11.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 у прибуток держави понесені процесуальні витрати в розмірі 2831 грн. 70 коп.

Позовні вимоги потерпілих задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь:

- ОСОБА_8 2136 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. - моральної, а всього 4636 грн.;

- ОСОБА_9 2379 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_10 - 3256 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений вказував, що суддею не взято до уваги, що його дружина вагітна.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.06.2022 року о 13:40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Наша Ряба», що розташований за адресою: м. Конотоп, Сумська область, вул. Конотопських дивізій, 23, побачив біля каси раніше незнайому ОСОБА_11 , яка розраховувалася за придбаний товар.

Переслідуючи корисливий мотив, з метою таємного заволодіння майном ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_11 позаду та, переконавшись, що його дії є непомітними для оточуючих, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав із жіночої сумки потерпілої мобільний телефон марки «Redmi Note 8 Pro», вартістю 4300 грн., із сім-картою оператора телекомунікаційного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 100 грн., та сім-картою оператора телекомунікаційного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_2 , вартістю 90 грн.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місці скоєння злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 4490 грн.

29.06.2022 року близько 15:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік приміщення ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Конотоп, Сумської області, вул. Конотопських дивізій, 23, побачив, як раніше незнайома ОСОБА_8 , поклала мобільний телефон марки «Redmi Note 7» до кишені сумки.

З метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив ОСОБА_7 , слідуючи позаду потерпілої ОСОБА_8 , увійшов за нею до приміщення ТОВ «АТБ-маркет» та, переконавшись, що його дії є непомітними для оточуючих, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав із кишені сумки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi Note 7», вартістю 1667 грн., з картою пам`яті «Kingston» об`ємом 16 ГБ, вартістю 269 грн., та двома сім-картами оператора телекомунікаційного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 і № НОМЕР_4 , вартістю по 100 грн. кожна.

З викраденим ОСОБА_7 покинув місці злочину спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2136 грн.

18.09.2022 року о 14:40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Продукти», що знаходиться по вул. Г. Тхора, 152/а с. Підлипне м. Конотоп Сумська область побачив біля каси як раніше незнайома ОСОБА_9 розраховувалася за придбаний товар.

Керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_9 позаду і, переконавшись, що його дії є непомітними для оточуючих, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав з кишені куртки потерпілої мобільний телефон марки «Huawei Y5 DRA-LX9», вартістю 2133 грн., з чохлом-книжкою, вартість 146 грн., та з сім-картою оператора телекомунікаційного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_5 , вартістю 100 грн.

Заволодівши майном, ОСОБА_7 залишив місце злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 2379 грн.

24.09.2022 року о 10:29 год. ОСОБА_7 перебуваючи в магазині «Новожанівській», розташованого за адресою: Сумська область м. Конотоп вул. Конотопських дивізій, 23, побачив, як до магазину зайшла раніше незнайома ОСОБА_10 , з дитячою коляскою, на ручці якої висіла сумка.

З метою вчинення чергової крадіжки, переслідуючи корисливий мотив ОСОБА_7 підійшов до коляски, та переконавшись, що його дії є непомітними для оточуючих, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно витяг з кишені сумки мобільний телефон потерпілої марки «SAMSUNG GALAXY А11», вартістю 3066 грн., разом із сім-картою оператора телекомунікаційного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 100 грн., та сім-картою оператора телекомунікаційного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_6 , вартістю 90 грн.

З викраденим ОСОБА_7 залишив місці злочину спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 3256 грн.

Отже, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, в умовах воєнного стану.

До початку апеляційного розгляду апелянт -обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Про дату, час і місце слухання справи захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_12 повідомлена, про що свідчить розписка про вручення їй поштового відправлення, і також направила клопотання про розгляд апеляції її підзахисного без її участі.

Враховуючи, що участь обвинуваченого не є обов`язковою в даному апеляційному розгляді та те, що про погіршення становища обвинуваченого питання не ставиться, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України, за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 .

Тому заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив вирок суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та погодився з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються і прокурором вирок суду в цій частині не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів перевіривши, в межах апеляційної скарги, матеріали даного кримінального провадження вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені, яке обвинувачений вважав суворим та вбачав підстави для його пом`якшення шляхом застосування до нього ст.69 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 належним чином враховував обставини які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували покарання, судом першої інстанції не встановлено.

При призначенні покарання судом належним чином враховано те, що згідно висновку органу пробації існує висока ймовірність скоєння обвинуваченим повторного злочину, а виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становить небезпеку для суспільства. Крім цього судом було враховано і те, що ОСОБА_7 неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі та продовжив свою злочинну діяльність після звільнення, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та особу обвинуваченого, виходячи зі змісту загальної та спеціальної превенції, яка має на меті попередження вчинення нових злочинів та перевиховання засудженого, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення покарання ближче до мінімального розміру, визначеного санкцією ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування відносно нього положень ст. 69 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, застосування ст.69 КК України є правом суду, а не його обов`язком при вирішенні судом питання про призначення покарання, оскільки суд при цьому повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення та особу винного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто, для переходу до іншого більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, згідно з ст. 69 КК України, необхідна наявність двох підстав: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) наявність обставин, що певним чином позитивно характеризують винного.

Судом першої інстанції встановлено обставини, що пом`якшують покарання, але цих обставин недостатньо для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за що йому призначалась реальна міра покарання. Разом з тим, з моменту винесення відносно нього останнього вироку - 08.12.2020 року ОСОБА_7 22.06.2022 року вже вчиняє інше кримінальне правопорушення, пов`язане з таємним викраденням чужого майна, що аж ніяк не вказує на його бажання виправлятись та припинити вчиняти кримінальні правопорушення.

З вироку суду вбачається, що за інкримінований йому злочин за ч.4 ст.185 КК України суд призначив йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, що є ближчим до мінімального за санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Тому посилання обвинуваченого як на підстави застосування відносно нього положень ст..69 КК України та призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті інкримінованого злочину, колегія суддів вважає безпідставними та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень норм КПК України, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2022 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який утримується під вартою, протягом трьох місяців з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4