У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2023 Справа №607/14535/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001830 від 31.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2023 рокустарший слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, строком на 60 днів, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001830 від 31.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

02 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 30 липня 2023 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку № 11 по вул. Оболоня в м. Тернополі, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка під приводом надання родичу медичної допомоги внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зателефонувала на стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 та повідомила останньому, що його онука потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого їй було спричинено тілесних ушкоджень та потрібно терміново провести дороговартісну операцію. Надалі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, ввівши потерпілого в оману, в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_6 , що грошові кошти необхідно буде передати особі, яка прийде за місцем його проживання та в подальшому передасть їх за призначенням до лікарні.

Після цього, 30 липня 2023 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном у великих розмірах, прибувши за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману, під приводом отримання коштів для здійснення операції онуці потерпілого, розуміючи, що останню насправді ніхто не буде проводити, намагався заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 10 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 30 липня 2023 року становило 365 686 грн. та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України є шкодою у великих розмірах, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки потерпілий зрозумів про вчинення щодо нього шахрайських дій.

Крім того, 30 липня 2023 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку № 7 по вул. Князя Острозького в м. Тернополі, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка під приводом надання родичу медичної допомоги внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зателефонувала на стаціонарний номер телефону НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та повідомила останній, що її донька потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого їй було спричинено тілесних ушкоджень та потрібно терміново провести дороговартісну операцію. Надалі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, ввівши потерпілу в оману, в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_7 , що грошові кошти необхідно буде передати особі, яка прийде за місцем її проживання та в подальшому передасть їх за призначенням до лікарні.

Після цього, 30 липня 2023 року, близько 18 години 05 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном у великих розмірах, прибувши за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом обману, повторно, під приводом отримання коштів для здійснення операції доньці потерпілої, розуміючи, що останню насправді ніхто не буде проводити, намагався заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 20 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 30 липня 2023 року становило 731 372 грн. та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України є шкодою у великих розмірах, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки потерпіла зрозуміла про вчинення щодо неї шахрайських дій.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, тобто незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Також, 31 липня 2023 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку № 4 по вул. Новий Світ в м. Тернополі, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка під приводом надання родичу медичної допомоги внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зателефонувала на стаціонарний номер телефону НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_8 та повідомила останній, що її донька потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого їй було спричинено тілесних ушкоджень та потрібно терміново провести дороговартісну операцію. Надалі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, ввівши потерпілу в оману, в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_8 , що грошові кошти необхідно буде передати особі, яка прийде за місцем її проживання та в подальшому передасть їх за призначенням до лікарні.

Після цього, 31 липня 2023 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибувши за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом обману, повторно, під приводом отримання коштів для здійснення операції доньці потерпілої, розуміючи, що останню насправді ніхто не буде проводити, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 22 000 гривень, які остання добровільно передала ОСОБА_4 , будучи введеною в оману щодо стану своєї доньки.

Після отримання коштів ОСОБА_4 залишив квартиру потерпілої, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 22 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Слідчий зазначив, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, на думку слідчого, є підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просить задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечує щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, запевнивши суд, що у випадку покладення на нього судом обов`язків буде їх виконувати.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що у провадженні слідчого відділу Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області знаходиться кримінальне провадження № 0001830 від 31.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

02 серпня 2023 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у тобто незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

На переконання слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме, інформацією, що міститься у :витягу з ЄРДР №0001830 від 31.07.2023 р.; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.07.2023; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02.08.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_6 , від 02.08.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , від 02.08.2023; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.08.2023; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 02.08.2023; протоколі огляду мобільного телефону від 02.08.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 02.08.2023; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2023; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_8 від 02.08.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілою ОСОБА_8 від 02.08.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 02.08.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 , від 02.08.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , від 02.08.2023; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_12 від 02.08.2023; протоколі слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 , від 02.08.2023.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою запобігання того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід, як домашній арешт у нічний період доби.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, відтак до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід, як домашній арешт.

При цьому, слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновок слідчого судді щодо наявності ризиків ґрунтується на тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , а це зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Також, слідчий суддя погоджується із існуванням ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 може у незаконний спосіб впливати на потерпілих та свідків, які допитані слідчим під час досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього.

Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він є раніше судимий, а тому перебуваючи на волі наявна велика ймовірність того, що підозрюваний не відмовиться від злочинної діяльності та продовжить вчиняти інші злочини.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Окрім цього, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам і буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, водночас більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою по місцю проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. по 06:00 год., та покладення обов`язків у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Разом з тим, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 02 серпня 2023 року, тому з урахуванням положень ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 28 вересня 2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001830 від 31.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати своє місце проживання у певний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком по 28 вересня 2023 року.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту у якому зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

-у випадку наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 28 вересня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалу з метою її виконання направити до відповідного відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1