Номер провадження: 11-сс/813/808/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2023року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Гребля, Чечельницького району, Вінницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого головним інженером ТОВ «Укрмежбуд», депутата Одеської обласної ради, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2017 року народження, ОСОБА_7 , 2015 року народження, ОСОБА_10 , 2020 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0001094 від 24.06.2020 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2023року було задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 9161 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 24 588 124 (двадцять чотири мільйони п`ятсот вісімдесят вісім тисяч сто двадцять чотири) гривні.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного захисник ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

- органом досудового розслідування порушуються строки, визначені ст.28 КПК України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває понад 2 роки, тобто у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій;

- ризики, заявлені прокурором відсутні, а нові ризики не з`явились, а сума застави є значно великою для підозрюваного та непомірною для його родини.

- слідчий суддя не прийняв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сім`ю, є єдиним годувальником у багатодітній родині, позитивно характеризується.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001094 від 24.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 209 КК України.

28.04.2023 року ОСОБА_7 органом досудового розслідування було затримано в порядку ст. 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація придбання права на чуже майно, шляхом обману (шахрайства), вчиненому шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно, у великих та особливо великих розмірах організованою групою;

- ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються підприємством, установою, які мають право видавати, посвідчувати такі документи, і які надають права, з метою використання їх іншою особою, вчинене повторно, організованою групою;

- ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документу, вчиненого організованою групою;

- ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене організованою групою.

Строк досудового розслідування означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було продовжено до 24.08.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, а саме в тому, що досудовим розслідуванням встановлено організовану групу осіб, до кола якої ймовірно входили ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші особи, діяльність якої була спрямована на здобуття незаконного прибутку (збагачення) через реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості та земельні ділянки, що прямо або опосередковано були власністю держави та територіальних громад, за підконтрольними співучасникам особами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі ДРРП) на підставі підроблених документів, що підтверджують наявність у таких осіб відповідних майнових прав або на підставі реальних документів, що слугували підставою для набуття права власності, виданню, підписанню та посвідченню яких слугували підроблені документи, з подальшим їх використанням третіми (підконтрольними) особами, шляхом вчинення правочинів з майном та використання останнього у господарській діяльності підконтрольних підприємств за декількома схемами, викладеними у письмовому вигляді у клопотанні.

Особистісні якості ОСОБА_7 , такі як комунікабельність, наявність досвіду роботи у органах державної влади, репутація депутата Одеської обласної ради, обізнаність про стратегію і тактику виявлення та розслідування кримінальних правопорушень пов`язаних із придбання права на нерухоме майно, вміння маніпулювати іншими і використовувати їх у своїх цілях, виконувати різні ролі, справляти враження добросердечності і безкорисливості, при цьому переслідуючи свої інтереси та корисливу мету, а також його лідерські якості впливали на поведінку останнього, сприяючи зайняттю пріоритетного місця в ієрархії організованої групи.

У зв`язку з цим, ОСОБА_7 , визначив собі роль організатора злочинної групи та взяв на себе виконання наступних функцій: з метою вчинення тяжких, особливо тяжких та інших супутніх злочинів (придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), підроблення офіційних документів та їх використання) створив та очолив організовану групу, до складу якої залучив нижченаведених співучасників; здійснював загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи; особисто розробляв та втілював за допомогою учасників створеної ним організованої групи план вчинення злочинів за відповідними вищенаведеними схемами, координував дії учасників під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; розподіляв ролі між усіма учасниками організованої групи; встановлював загальновизначені правила поведінки та конспірації в групі та забезпечував дотримання їх учасниками; розподіляв грошові кошти, отримані від вчинення протиправної діяльності, між учасниками групи або іншим чином заохочував останніх.

Окрім виконання загальних функцій керування створеною організованою групою, ОСОБА_7 , на окремих етапах підготовки та вчинення кримінальних правопорушень, виконував й інші функції характерні для виконавця та пособника у зв`язку з чим, у різні проміжки часу діяльності організованої групи вчиняв дії необхідні для реалізації кожної окремої схеми злочинної діяльності та досягнення злочинного результату.

Група мала стійкий характер, довготривалий період існування, високий ступінь організованості, підпорядкування всіх її учасників ОСОБА_7 , та на окремих етапах ОСОБА_11 , відрізнялась чітким плануванням, підготовкою до вчинення злочинів, використанням високоякісних засобів вчинення правопорушень, стабільністю складу, розподілом ролей і функцій, а також наявністю чіткої ієрархії між учасниками злочинної групи.

Для прикриття злочинної діяльності та перешкоджанню її можливому викриттю правоохоронними органами, ОСОБА_7 , будучи депутатом Одеської обласної ради, уникав та мінімізував особисту участь у активних діях учасників угруповання пов`язаних з особистою взаємодією з особами, уповноваженими на прийняття юридично значущих рішень щодо предметів злочинів, надаючи вказівки та контролюючи процес вчинення злочинів через ОСОБА_11 . Переважно здійснював зустрічі з, ключовими на його думками особами, за допомогою яких реалізовував схеми злочинної діяльності, яким, у свою чергу, не було відомо про злочинні наміри останнього, у спеціально пристосованому для цього місці, захищеному від можливого стороннього спостереження. Виключив спілкування з підставними особами, які залучались до злочинної діяльності іншими співучасниками. За необхідності забезпечував знищення (приховання) доказів злочинної діяльності групи, які зберігались у опосередковано підконтрольних йому місцях.

За версією слідства, у такому складі та за такими схемами, співучасники ймовірно організували та вчинили у період з 2019 по 2023 рік шахрайським шляхом, з підробленням та використанням підроблених документів придбання права на 78 земельних ділянок сільськогосподарського призначення розташованих на території Цебриківської селищної ради Великомихайлівського (з 19.07.2020 Роздільнянського) району Одеської області загальною площею 271 га та удавані об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 , до складу яких увійшло нерухоме майно бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , внаслідок чого незаконно придбали права користування і володіння земельною ділянкою площею 0,208 га, спричинивши тим самим шкоду державі та територіальній громаді на загальну суму 24 588 414,68 гривень.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка державного реєстратора ОСОБА_15 ; протоколом проведення пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_15 ; протоколом допитів у якості свідків депутатів Цебриківської селищної ради ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших депутатів; протоколом обшуку за місцем мешкання державного реєстратора ОСОБА_15 ; заявами про передачу до статутного капіталу ТОВ "УКРАЇНСЬКА ОБЛАСНА АГЕНЦІЯ З ПИТАНЬ САДІВНИЦТВА" 18 земельних ділянок; телефоном із фото паспортів, підроблених витягів з рішень, таблиці із даними всіх земельних ділянок; заявами без підписів про реєстрацію прав власності на 48 земельні ділянки до статутного капіталу; протокол допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту фермера ОСОБА_18 ; актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.01.2020 року від ОСОБА_19 до статутного капіталу ТОВ «ЛІДЕРМЕТАЛ», засновником якого є ТОВ "УКРАЇНСЬКА ОБЛАСНА АГЕНЦІЯ З ПИТАНЬ САДІВНИЦТВА" (кінцевий беніфіцар та директор сестра ОСОБА_7 ОСОБА_20 ); нотаріальною довіреністю ОСОБА_20 на ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на розпорядження всім майном; нотаріальною довіреністю ОСОБА_19 на ОСОБА_11 на розпорядження всім майном; актом готовності об`єкта до експлуатації від 14.05.2010 року за № 536 на ім`я ОСОБА_19 , щодо прийняття до експлуатації нежитлових приміщень загальною площею 573,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; довідкою ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» від 11.12.2019 року за № 211115 про проведення поточної інвентаризації нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , які нібито побудовані до 05.08.1992 року; технічним паспортом від 17.12.2019 року на нежитлові приміщення загальною площею 573,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_19 ; листом ДІАМУ від 23.05.2022 року; договором оренди від 11.06.2019 року між АПТ Укрпошта та ФОП ОСОБА_21 , протоколом допиту ОСОБА_21 ; листом Затоківської с/р від 24.06.2020 року; договором оренди земельної ділянки між ПАТ Укрпошта ТА Затоківською с/р; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_22 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , дослідження цих документів у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо того, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні та що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_7 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо доводів сторони захисту про відсутності доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та причетності до домовленостей із ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Доводи сторони захисту та додані до заперечення на клопотання матеріали очевидно та беззаперечно не вказують на будь-яку непричетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, тому на цій стадії досудового розслідування наявні підстави вважати про обґрунтованість підозри.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Що стосується посилань захисника на те, що досудове розслідування кримінального провадження №0001094 від 24.06.2020 року триває більше двох років, у зв`язку з чим неможливо говорити про наявність таких ризику, як перешкоджання проведенню досудового розслідування, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Так, ОСОБА_7 , за версією слідства, є визначальною дійовою особою у даній організованій групі, інкриміновані йому злочини вчиняв, в тому числі із використанням досвіду роботи у органах державної влади, а також репутації депутата Одеської обласної ради, отже у провадженні наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме оскільки досудове розслідування ще триває, не всі необхідні докази на даний час вилучені, можливо в подальшому будуть призначатися експертні дослідження, а ОСОБА_7 , будучи депутатом Одеської обласної ради, має вплив та набутий авторитет серед органів місцевого самоврядування, органів державної влади, а тому наявні підстави вважати, що останній може вдатися до спроб, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , за версією слідства, є визначальною дійовою особою у даній організованій групі та даний час є достатні підстави вважати, що підозрюваний є організатор інкримінованих йому кримінальних правопорушень, й відповідно розуміється у відповідній документації, яка має важливе значення для встановлення фактичних обставин ймовірного вчинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень. Крім того, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_7 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене організованою групою; використання завідомо підробленого документу, вчиненого організованою групою, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_7 з метою уникнення можливих негативних наслідків кримінально-правового характеру може вжити заходів щодо сховання, спотворення або знищення вищенаведених документів, що суттєво ускладнить забезпечення досягнення завдань кримінального провадження. З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

- в рамках даного кримінального провадження є наявним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків в рамках даного кримінального провадження, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження;

Що стосується посилань сторони обвинувачення на існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про їх необґрунтованість, оскільки сторона обвинувачення з такими висновками слідчого судді погодилась і не оскаржила ухвалу в цій частині.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 пов`язаний із незаконним заволодінням державною власністю.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи захисника ОСОБА_8 , що підозрюваний має постійне місце проживання, має неповнолітніх дітей на утриманні, позитивно характеризується за місцем проживання, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених органом досудового розслідування ризиків.

Що стосується тверджень захисника про непомірність визначеної слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 застави, колегія суддів зазначає наступне.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Так, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо виключності зазначеного випадку, оскільки на це вказує характер інкримінованих підозрюваному злочинів, тяжкість можливого призначеного покарання, характеристика сімейного та майнового стану останнього, а також його особисту роль у вчиненні інкримінованих злочинів, тому розмір застави у межах, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, апеляційний суд враховує обставини вчинених злочинів, шкідливі наслідки у виді завданої злочинами майнової шкоди, а також суму завданих збитків, яка підтверджена переліченими вище доказами та складає 24 588 414,68 гривень, дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що застава, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчинених злочинів в розмірі 9161 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати належне виконання ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_7 з огляду на його сімейний та майновий стан, апеляційний суд вважає їх голослівними.

Так, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду надані:

- протокол огляду предмету від 19.11.2022 року, а саме мобільного телефону, належного ОСОБА_12 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 надавав йому вказівки щодо зняття значних сум грошових коштів з рахунків підприємств та передачі їх ОСОБА_11 , а також оформлення на її ім`я нотаріальних довіреностей на право управління та розпорядження всім майном;

- протокол огляду предмету від 25.04.2023 року, а саме файлу з інформацією про рух коштів ТОВ «УКРМЕЖБУД», з якого вбачається, що з рахунку підприємства на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_11 перераховувались значні суми грошових коштів, в тому числі видавалось готівкою ОСОБА_12 банківськими чеками 56млн.177 тис. грн.;

- нотаріальна довіреність від 17.05.2019 року, видана ОСОБА_24 на ім`я ОСОБА_7 строком на 20 років на право розпорядження майном моторною яхтою;

- договір оренди квартири від 27.09.2022 року, укладений між ОСОБА_25 та ОСОБА_11 , згідно умов якого ОСОБА_11 отримувала оренду плату за квартиру по АДРЕСА_5 ;

- грошові чеки з період 2017 -2018 року про виплату ОСОБА_23 , який є із підозрюваним афільованою особою, значних сум грошових коштів з рахунку ПП «БілдінгІнвест-К» на закупівлю будівельних матеріалів;

- документи, які свідчать про належність родичам підозрюваного, в тому числі земельних ділянок, у кількості 30 штук;

- а також інші документи та протоколи допитів, які прямо чи опосередковано свідчать про платоспроможність ОСОБА_7 .

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, апеляційний суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Водночас Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.04.2023року відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4