30.06.2023
справа № 642/1023/23
провадження № 1-кп/642/143/23
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченої було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої до 06 липня 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на забезпечення заходів кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ризики заявлені при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час продовжують існувати, що виправдовує тримання останньої під вартою. Так, вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вказаний ризик обґрунтовується тяжкістю вчиненого злочину та покаранням, яке їй загрожує у разі визнання її судом винною. Крім того, підозрювана ОСОБА_5 була оголошена у розшук, органом досудового розслідування було ініційовано проведення відносно підозрюваної спеціального досудового розслідування, тривалий час ОСОБА_5 перебувала на окупованій території (яку добровільно, з іншими працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, не залишила). Зазначає, що існує ризик знищення службових документів, мобільних телефонів громадян, які знаходячись на окупованій території, намагаються повідомляти інформацію про рух ворожої техніки та особового складу тощо. Обвинуваченій відомі особи та місця проживання співробітників правоохоронних органів, зокрема Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області. У зв`язку з чим існує ризик тиску та впливу обвинуваченої на свідків, з метою схилення їх до надання неправдивих показань, у тому числі висуненням погроз спричинення шкоди здоров`ю або позбавлення життя. Також, прокурор посилається на те, шо ОСОБА_5 відомі способи і методи проведення оперативно-розшукової діяльності і досудового розслідування, тому існує ризик, що обвинувачена може використати свої знання і навички не для здійснення свого захисту у встановленому законом порядку, а з метою штучного створення доказів своєї невинуватості, у тому числі виготовлення документів, які спростовуватимуть підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, впливу на сторонніх осіб з метою їхнього подальшого допиту з тим, щоб вони надали недостовірні показання, тощо. Крім того, перебуваючи на волі обвинувачена може вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується. Так, прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 тривалий час перебувала на окупованій території і виконувала вказівки представників окупаційної адміністрації і тому не можна виключати об`єктивного ризику того, що обвинувачена (та імовірно її родичі, частина з яких допитана під час досудового розслідування) була завербована представниками ворожих спецслужб і перебуваючи поза межами ДУ «Харківський слідчий ізолятор» буде вчиняти завдання із дестабілізації соціальної та політичної обстановки на території Харківської області, закликати громадян до переходу на бік ворога тощо.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила суд відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі та застосувати більш м`який запобіжний захід у виді застави в розмірі семидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи недоведеність ризиків, перебування на її утриманні матері, дідуся, дядька - інваліда І групи. Разом з тим, зазначила, що позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не судима.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченої.

Відповідно до Закону України від 13.04.2020 «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року відповідно до Постанови КМУ №383.

Члени колегії суддів - судді ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 знаходяться у відпустці

Тому розгляд питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 проводиться головуючим суддею Ленінського районного суду м. Харкова, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що відповідає положенням п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України.

Приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.177 КПК України, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, з метою запобігання спробам обвинуваченої ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд продовжує щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд враховує, що з часу обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для такого запобіжного заходу. Зважаючи на позицію ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що такий ризик, як запобігання спробам обвинуваченої незаконно впливати на свідків, по кримінальному провадженню, які ще не допитані, має місце. Суд бере до уваги і те, що перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом а ніж тримання під вартою, ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду. Тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , може викликати її втечу. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачена може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченій інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Суд критично ставиться щодо доводів сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369, 372, 376 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, а саме до 28 серпня 2023 року включно без визначення застави.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченій ОСОБА_5 та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Встановити строк дії даної ухвали до 28 серпня 2023 року включно.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченою - в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1