Справа №:755/6362/23
Провадження №: 1-кс/755/1373/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2023 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 13.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді з клопотанням про арешт майна, а саме: предмету зовні схожого на пістолет із маркуванням Форт-12 РМ 9 мм Р.А. вироблено в Україні № НОМЕР_1 , який поміщено та запаковано до картонна коробка з № НОМЕР_2 та звірено підписами понятих; предмету ззовні схожого на патрон з маркуванням «S.A.-9мм Р.А», який поміщено та запаковано до спец. пакету CR1105102 та завірено підписами понятих, що були вилучені 13 травня 2023 року, у присутності двох понятих під час проведення обшуку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 13.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Під час проведення дізнання встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.05.2023 близько 20 год 08 хв перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав спритні напої.

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганства, а саме: грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю ОСОБА_4 , прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що його дії мають відкритий характер та за ними спостерігають сторонні особи з числа жильців прилеглих будинків та перехожих, на ґрунті явної зневаги до громадян, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взявши пістолет марки «Форт-12РМ» калібру 9 мм Р.А., вийшов на балкон та тримаючи пістолет в руках, здійснив чотири постріли із вікна.

Після чого, ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії, поклав пістолет з якого здійснював постріли, зайшов до кімнати та продовжив вживати алкогольні напої.

13 травня 2023 року, на підставі ст.ст 40-1, 234, 235, 236, КПК України, у присутності двох понятих, в період часу з 23 год 22 хв по 23 год 40 хв, дізнавачем відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , було проведено невідкладний обшук, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: предмет зовні схожий на пістолет із маркуванням Форт-12 РМ 9 мм Р.А. вироблено в Україні № НОМЕР_1 , який було поміщено та запаковано до картонна коробка з № НОМЕР_2 та звірено підписами понятих; предмет ззовні схожий на патрон з маркуванням «S.A.-9мм Р.А», який було поміщено та запаковано до спец. пакету CR1105102 та завірено підписами понятих.

14.05.2023 року, вилучені речі під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнані речовим доказом в рамках кримінального провадження внесеного 13.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Обшук це слідча дія, що полягає у примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб, з метою знайдення та вилучення предметів і документів, що можуть мати значення у справі, або знайдення осіб, які розшукуються, проваджуваному за наявності ймовірних даних про те, що вони приховані в певному місці чи в певної особи.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити подане клопотання із викладених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Слідча суддя, ознайомившись з клопотанням, вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

З положень ч. 1 ст. 234 КПК України вбачається, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно протоколу невідкладного обшуку від 13 травня 2023 року, який було проведено в період з 23 год 22 хв по 23 год 40 хв за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності двох понятих виявлено та вилучено: предмет зовні схожий на пістолет із маркуванням Форт-12 РМ 9 мм Р.А. вироблено в Україні № НОМЕР_1 , який поміщено та запаковано до картонна коробка з № НОМЕР_2 та звірено підписами понятих; предмет ззовні схожий на патрон з маркуванням «S.A.-9мм Р.А», який поміщено та запаковано до спец. пакету CR1105102 та завірено підписами понятих.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 14.05.2023, вилучене під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000698 від 13 травня 2023 року.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що вищезазначене майно, яке було вилучене 13 травня 2023 року під час невідкладного обшуку є тимчасово вилученим майном, а тому з урахуванням наведених прокурором підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дані речі мають значення доказів вчинення злочину, а отже з метою збереження доказів від відчуження.

За таких обставин, слідча суддя враховує правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження і приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб, а тому з наведених прокурором підстав на вищезазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дана річ має значення доказу вчинення злочину, а отже з метою збереження доказу від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує потреба в його арешті.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 26, 98, 100,170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 13.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку 14.05.2023р. за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: предмет зовні схожий на пістолет із маркуванням Форт-12 РМ 9 № НОМЕР_1 , який поміщено до картонної коробки №NPP-0154278; предмет зовні схожий на патрон з маркуванням «S.F.-9ммP.A», який поміщено до спец пакету CR 1105102, з забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08 год 30 хв 26 травня 2023 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1