УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 758/11569/22

провадження № 51-4802 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва,

встановив:

Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Строк покарання ухвалено обчислювати з 12 січня 2023 року та зараховано у строк покарання період попереднього ув'язнення з 22 жовтня по 11 січня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 червня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на вирок суду першої інстанції.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, проте засуджений ОСОБА_4 , оскаржуючи вирок Подільського районного суду м. Києва, не вказує дату його винесення. Водночас засуджений також конкретно не вказує на рішення апеляційного суду, яке оскаржується.

Також засуджений в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не надає копій оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Отже, за змістом положень зазначеної норми КПК України критеріями невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема через суворість, є вид та розмір покарання.

При цьому скарга засудженого не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставин його скоєння та даних про його особу, внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.

Таким чином, засуджений, не наводить обґрунтувань, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення з погляду невідповідності розміру призначеного йому покарання.

При цьому у поданій скарзі засуджений також не зазначає, в чому незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування або зміни касаційним судом ухвали районного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

До того ж згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Водночас у касаційній скарзі взагалі відсутні прохальна її частина, згідно повноважень касаційного суду відповідно до вимог ст. 436 КПК України.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому, що його клопотання про призначення йому захисника в суді касаційної інстанції вирішується лише після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження. Водночас, засуджений не позбавленийправа звернутисячерез адміністрацію установи виконання покарань із відповідною заявою безпосередньо до суб`єктів надання безоплатної правничої допомоги, коло яких встановлено Законом України від 02 червня 2011 року№ 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу» для вирішення зазначеного питання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3