Справа № 754/6488/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1612/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0001273 від 22.06.2022 за апеляційною скаргою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2022,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки;

відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 21 червня 2022 року, приблизно о 05 годині 40 хвилин, перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому ОСОБА_9 , в руках якої знаходився мобільний телефон, після чого у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, який введено з 05.30 год. 24.02.2022 р. Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указами Президента від 14.03.2022 р. №122/2022, від 18.04.2022 №259/2022 та від 17.05.2022 №341/2022, 25.05.2022 та 23.08.2022 відповідно. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та шляхом ривка з її рук відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Mi2 Lite» вартістю 2966 грн. 67 коп. з сім-картою мобільного оператора «Lifecell» з залишком грошових коштів у сумі 30 грн., з флеш-накопичувачем «Kingston 32 Gb» вартістю 170 грн.,з чохлом вартістю 105 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а відкрито викраденим майном розпорядився за власним розсудом, завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3271 грн. 67 коп.

В апеляційній скарзі прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію правопорушення - вважає що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд першої інстанції, при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання, невірно застосував положення ст.69 КК України та не навів обґрунтування того, що наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що дало можливість суду призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ст.186 ч.4 КК України. Також прокурор вказав на те, що у вироку невмотивовано наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину та безпідставно визнав її як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 також прокурор вважає, що судом не наведено обґрунтування та мотивів застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.75 КК України. Таким чином, на думку прокурора, застосування судом до ОСОБА_7 положень ст.ст. 69, 75 КК України не відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та конкретним обставинам справи.

Відтак, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначивши покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. В решті вирок просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Правильність кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового розгляду не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 186 КК України, у тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, є інвалідом 2 групи, також судом враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. Також судом належним чином враховано відсутність претензій майнового характеру з боку потерпілої та її думка щодо міри покарання, яка просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому судом належним чином враховано наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та які, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, якими судом визнані: щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Наявність цих обставин, у поєднанні із даними про особу обвинуваченого дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для застосування до призначеного за ч.4 ст. 186 КК України покарання положень ст. 69 КК України шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування ст. 69 КК України не ґрунтуються ні на матеріалах кримінального провадження, ні на вимогах закону.

Також, на думку колегії суддів, є безпідставними доводи прокурора щодо відсутності в діях ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю злочину.

Так, під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшує покарання, треба розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу правозастосовним органам у встановленні істини у справі, з`ясуванні тих фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Конкретно така поведінка може полягати у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини злочинного діяння, викритті інших співучасників тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході розгляду справи судом обвинувачений ОСОБА_7 правдиво повідомляв про безпосередні фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, ним добровільно було повернуто потерпілій викрадене майно, також, у зв`язку з визнанням обвинуваченим фактичних обставин вчиненного ним кримінального правопорушення судом проведено розгляд справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Вказані обставини, на думку колегії суддів, дали обгрунтовані підстави суду визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Разом з тим, доводи прокурора щодо безпідставного застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України колегія суддів вважає обґрунтованими.

За змістом ст. 75 КК України суд може звільнити особу від відбування покарання із випробуванням, якщо із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу та інших обставин справи суд дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, у тому числі умисних кримінальних правопорушеньпроти власності, за які засуджувався до покарання, які, в тому числі, відбував реально, що, на переконання колегії суддів, свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Наведене у своїй сукупності безумовно вказує на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та необґрунтованість рішення суду про звільнення його від відбування покарання із випробуванням. Будь - яких даних, які б давали колегії суддів підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, матеріали провадження не містять. Вирок у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості, а тому у цій частині він підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, вирок скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання, з ухваленням нового вироку відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420, ч. 15 ст. 615КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2022 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного взяття під варту в ході звернення вироку до виконання.

В решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2022 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення, засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4