ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1134/21

Номер рядка у звіті 227

27 квітня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000283 від 20.11.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого малолітнього сина ОСОБА_8 , 2017р.н, інвалідом будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, учасником АТО (ООС), ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, працюючого в ТОВ «СП «Автострада» на посаді заступника начальника виробничо-технічного відділу, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 20.11.2020 близько 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 в порушення вимог пунктів 2.3.б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зі змінами і доповненнями (далі ПДР), рухаючись по автодорозі сполученням Бориспіль-Запоріжжя, зі сторони м. Бориспіль у напрямку м. Золотоноша, рухаючись у межах населеного пункту с. Софіївка, Золотоніського району Черкаської області, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині пішохода, якого він об`єктивно був спроможний виявити, та не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу. Так, ОСОБА_6 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який перетинав пішохід, не зменшив швидкість, аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, для якого була створена небезпека, в результаті чого поблизу перехрестя з автодорогою сполученням с. Софїївка - с. Гельмязів, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину автодороги сполученням Бориспіль - Запоріжжя по виділеному дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» ПДР по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, внаслідок отримання яких загинув на місці пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , а саме вимог пунктів 2.3.б), 12.3, 18.1 ПДР, відповідно до висновків експертів від 26.03.2021 №СЕ-19/124-21/3895-ІТ та №СТ/22Е-21 від 30.03.2021 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 20.11.2020р. він рухався по автодорозі Київ-Запоріжжя. В районі села Софіївка в межах населеного пункту було ДТП за участю його автомобіля та пішохода. Це сталось приблизно о 17-40 год. в темну пору доби, пішохід був у темному одязі, різко вибіг на дорогу, він не встиг зреагувати. Він викликав швидку і поліцію. Вину визнав повністю та щиро каявся в скоєному, просив суворо не карати та не позбавляти його водійського посвідчення, оскільки це засіб заробітку на життя.

Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні 18.11.2022р. пояснила, що 20.11.2020 їй зателефонувала мама і повідомила про ДТП. Приблизно через 30 хвилин вона була на місці події. Машина обвинуваченого стояла на перехресті, а батько лежав під лівим переднім колесом. Обвинувачений не міг пояснити, як це сталось. Зазначила, що батько не зловживав алкогольними напоями. В подальші судові засідання потерпіла не з`явилася.

На адресу суду надійшла заява представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 , в якій зазначено, що під час судового розгляду ОСОБА_6 відшкодував шкоду в повному обсязі, тому потерпіла ОСОБА_10 не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 . Просили цивільний позов ОСОБА_10 залишити без розгляду, а судові засідання проводити без участі ОСОБА_10 та її адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Також просили при визначенні міри покарання ОСОБА_6 не застосовувати міру покарання, яка пов`язана з позбавленням волі та права керування транспортними засобами.

Окрім визнання вини зі сторони обвинуваченого, його вина повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що вони з потерпілим ОСОБА_9 приїхали з роботи, оскільки разом працювали. Вийшли біля базару, перейшли дорогу та пішли в магазин. Потерпілий залишився на вулиці, а він пішов у магазин. Коли він вийшов із магазину, то побачив, що потерпілий йшов спереду, а він почав його наздоганяти, щоб устигнути на автобус. Він його доганяв вже біля пішохідного переходу. Коли потерпілий на переході доходив уже до другої смуги, то свідок його гукав, щоб він зупинився, бо їхала машина, але потерпілий не зупинився Свідок підняв руку, гадав, що водій зупиниться, а потім відбувся удар, хлопок. Свідок зазначив, що наїзд був лівою стороною, оскільки автомобіль рухався зі сторони Києва в напрямку м. Золотоноша. Даний пішохідний перехід освітлюється нормально, там намальована зебра і є знак пішохідного переходу. Після наїзду водій зупинився біля перехрестя, взяв трохи праворуч, вискочив з автомобіля і сказав, що треба викликати поліцію і швидку допомогу. Також свідок повідомив, що він з обвинуваченим не спілкувався. В автівці обвинуваченого були увімкнені фари. Свідок вказав, що в той день не вживав алкогольні напої і не бачив чи вживав алкоголь потерпілий.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що в листопаді 2020 року він стояв на зупинці і бачив, як водій авто збив пішохода ОСОБА_9 . Потерпілий з ОСОБА_15 переходили швидко пішохідний перехід, який був освітлений. Наїзд на потерпілого відбувся посередині пішохідного переходу зі сторони водія. Водій, коли їхав, то не сигналив і не гальмував, в нього була велика швидкість. В той час він бачив лише одну машину обвинуваченого, більше машин, в тому числі зустрічних, не було. Чи вживали ОСОБА_15 та потерпілий алкогольні напої йому невідомо.

- даними протоколу огляду місцевості від 21.11.2020 та додатками до нього;

- даними висновку експерта від 21.11.2020 №05-8-02/319 огляду трупа;

- даними висновку експерта від 23.12.2020 №СЕ-19/124-20/15347-ІТ технічного стану транспортного засобу;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 11.03.2021 з фототаблицями;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 11.03.2021 з фототаблицями;

- даними висновку експерта від 24.03.2021 № СЕ-19/124-21/3562-ІТ щодо дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди;

- даними протоколу слідчого експерименту від 24.03.2021 з фототаблицями;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 24.03.2021 з фототаблицями;

- даними висновку експерта від 26.03.2021 № СЕ-19/124-21/3895-ІТ щодо дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди;

- даними висновку експерта від 30.03.2021 № СТ/22Е-21 щодо дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Інші докази судом не досліджувались.

Згідно з ч.ч.1, 2 та 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності, суд визнає доведеним пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_6 , тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Судом було досліджено дані, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні дружину та малолітнього сина, 2017 р.н., під наглядом в КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» не перебуває.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має позитивні характеристики; з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання, наявність тяжких наслідків від вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 , а також позицію потерпілої, висловлену нею в письмовій заяві, згідно якої вона та її представники вважали, що подальше виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі та без застосування додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення суд зазначає наступне.

Потерпіла ОСОБА_10 надала 03.02.2023 ОСОБА_6 розписку, в якій зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до нього за фактом даного ДТП не має і в подальшому мати не буде. Матеріальна та моральна шкода їй відшкодована повністю. Заявлений цивільний позов просила залишити без розгляду.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що потерпіла (цивільний позивач) не підтримує заявлений позов, то він на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦК України підлягає залишенню без розгляду.

Підтверджені документально процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення експертиз, що становлять 3987,98 грн. підлягають стягненню, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід під час судового розгляду не обирався/не продовжувався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 24.11.2020 р., підлягає скасуванню.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 368-374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.2 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 24.11.2020 р., на автомобіль «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_3 - скасувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 3987,98 грн. процесуальних витрат на користь держави.

Речові докази по справі:

- взуття потерпілого ОСОБА_9 передати потерпілій ОСОБА_10 ;

- автомобіль «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_3 залишити в розпорядженні власника.

Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1