Справа № 466/4611/23
Провадження № 1-кп/466/715/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року місто Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 28.04.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сморгонь, Сморгонського району, Гродненської області, Республіки Білорусь, не одруженого, із професійно- технічною освітою, не працюючого, без місця реєстрації та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12.05.2022 Бродівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 246, ч.1-3 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, якого на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 , обвинучаченого ОСОБА_3

встановив:

Згідно ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 05.01.2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік, який ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2023 продовжено на 6 (шість) місяців, з встановленням обмежень, а саме: заборони виходу з дому з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв; заборони перебувати у барах, кафе, ресторанах та місцях, де продають на розлив спиртні напої; заборони виїзду за межі міста по власним справам без дозволу відділу поліції; прибувати на реєстрацію до відділу поліції чотири рази на місяць, з якими ОСОБА_3 було письмово ознайомлено, та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил та обмежень адміністративного нагляду.

Незважаючи на встановлені обмеження в період з 20.04.2023 по 28.04.2023 умисно, самовільно залишав місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та з метою ухилення від адміністративного нагляду виїхав за межі міста Львів, не повідомляючи про це працівників Відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області.

Крім цього, не виконуючи встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2023 обмеження, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 20.04.2023 покинув територію міста Львів та поїхав в смт. Красне, Золочівського району Львівської області, де був виявлений працівниками поліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.395 КК України, а саме порушив правила адміністративного нагляду - самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю та беззастережно, підтвердивши суду такі встановлені фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним проступку. Залишаючи місце свого проживання усвідомлював, що порушує адміннагляд, оскільки був попереджений працівниками поліції про наслідки порушення адміністративного нагляду. У вчиненому розкаюється, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.395 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу ; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше неодноразово судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, враховується характеристика, безробітний.

З урахуванням усіх обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді арешту в межах санкції ст. 395 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі.

Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 12.05.2022 р. ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 246, ч.1-3 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільний від відбування призначеного судом покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. Вказане покарання ОСОБА_3 повністю не відбув і вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.395 КК України. Відповідно до ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ст.ст. 71,72 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальних витрат не має.

Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішуватимуться в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.72 КК україни, призначене за ст.395 КК україни покарання у виді 1 (одного) місяця арешту перевести у 2 (два) місяці обмеженя волі.

На підставі ст. 71 КК України до новообраного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 12.05.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Речовий доказ - завірені копії облікової справи адміністративного нагляду від 17.05.2022 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на 24 арк., які згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 03.05.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000275 від 28.04.2023 року- залишити при матеріалах кримінального провадженя.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1