Справа 754/5202/20 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1058/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисникаОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою виконувача обов`язків прокурора міста Києва ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ, Скадовського району Херсонської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 05 квітня 2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , з метою незаконного придбання психотропних речовин, без мети збуту, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, через інтернет ресурс, незаконно придбав психотропні речовини - МДМА, амфетамін, РVР та 4-ММС, загальною вартістю 5 500 грн, після чого отримав повідомлення з координатами місцезнаходження психотропних речовин. В подальшому, ОСОБА_8 , 05 квітня 2020, близько 11 години, знаходячись біля «Птахофабрики» по пр. Броварському, 44-А в м. Києві відшукав закладку з вказаними психотропними речовинами, які знаходились в 99-ти згортках замотаних ізолентою жовтого кольору та 1-му згортку замотаному ізолентою червоного кольору, які ОСОБА_8 перевіз до пр. Броварського, 32, в м. Києві, де того ж дня, близько 12 години 25 хвилин, був зупинений працівниками поліції, які здійснивши санкціонований обшук, в період часу з 13 години 15 хвилин по 13 годину 29 хвилин, у автомобілі марки «ЗАЗ», моделі «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , виявили та вилучили 94 згортків замотаних ізолентою жовтого кольору, 1 згорток замотаний ізолентою червоного кольору, а також ОСОБА_8 добровільно надав з сумки, яка була при ньому 5 згортків замотаних ізолентою жовтого кольору, в яких містилися психотропні речовини, а саме: МДМА у великих розмірах загальною масою 2,890 г, амфетамін у особливо великих розмірах, загальною масою 22,597 г, РVР у великих розмірах загальною масою 10,596 г, 4-ММС у великих розмірах загальною масою 2,101 г, які останній незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_8 , який незаконно придбав, перевіз та зберігав психотропні речовини в особливо великих розмірах. Врахування судом щирого каяття ОСОБА_8 , у якості обставини, яка з огляду на положення ст.66 КК України пом`якшувала його покарання вважав необґрунтованим з огляду на те, що матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, що підтверджували б наявність такої обставини. Натомість, визнання ОСОБА_8 своєї вини, на переконання прокурора свідчить лише про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагався уникнути справедливого покарання за вчинення тяжкого злочину. Крім того прокурор вказав на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних про активне сприяння ОСОБА_8 у розкритті злочину. На переконання прокурора, у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.309 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, тому колегією суддів вирок у цій частині, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також в частині неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх не переконливими із урахуванням обставин, які виникли та встановлені колегією суддів після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного вироку.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставинах кримінального провадження.

Як вбачається із вироку, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції вимог ст. 65 КК України дотримався, врахував при цьому дані про особу обвинуваченого, обставину яка пом`якшує покарання та відсутність обставин які його обтяжують. Сукупність цих обставин призвели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Рішення суду першої інстанції у цій частині мотивне у достатній мірі.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення в частині призначеного покарання. Посилання прокурора на необґрунтоване визнання судом обставиною, що пом`якшує покарання - «щире каяття у вчинення злочину», не ґрунтуються на матеріалах провадження. Так, обвинувачений у повній мірі визнав свою вину у вчиненні злочину як у ході досудового розслідування, так і у ході судового розгляду. Повне визнання обвинуваченим своєї вини у злочині дало підстави для проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України про що прокурор у ході судового розгляду не заперечував. Визнання обвинуваченим вини у вчиненому злочині, у поєднанні із даними про особу обвинуваченого та його процесуальної поведінки у ході кримінального провадження, указує на доведеність щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок.

Посилання прокурора на те, що визнання обвинуваченим вини свідчить лише про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагався уникнути справедливого покарання за вчинення тяжкого злочину, не можливо визнати належно обґрунтованим оскільки визнання обвинуваченим вини у будь-якому разі не може свідчити про намагання уникнути покарання. Щодо можливості у такому випадку пом`якшення покарання, то таке намагання обвинуваченого не суперечить вимогам закону, оскільки, визнання обвинуваченим вини може визнаватись судом обставиною, яка пом`якшує покарання.

Дані про особу обвинуваченого та його процесуальна поведінка у ході досудового розслідування, судового розгляду та після ухвалення вироку указує на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Окрім обставин зазначених судом першої інстанції колегія суддів, при вирішенні питання про обґрунтованість звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, враховує також інші обставини, які стали відомі після як ухвалення вироку, так і після постанови Верховного Суду. Так, колегією суду встановлено те, що обвинувачений після ухвалення вироку був працевлаштований, займався суспільно корисною працею, за місцем роботи характеризувався вкрай позитивно. За результатами закінчення іспитового строку обвинувачений за клопотанням органу пробації був звільнений від покарання. У ході розгляду клопотання було встановлено те, що обвинувачений виконував покладені на нього обов`язки, не вчиняв адміністративних правопорушень, позитивно характеризувався. Колегія суддів звертає при цьому увагу на те, що за результатами розгляду клопотання прокурор визнав за необхідне звільнити ОСОБА_8 від покарання.

Сукупність указаних обставин підтверджують висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що є підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням.

Колегія суддів вважає, що покарання, яке було призначене обвинуваченому судом першої інстанції є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, сприятиме досягненню мети покарання визначеній у ст. 50 КК України.

Підстав для зміни чи скасування вироку Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4