Справа № 349/735/23
Провадження № 11-сс/4808/155/23
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рогатинського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу суду першої інстанції вважає незаконною через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Вручена підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Вказує, що в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та характеризуючі дані підозрюваного, які вказували на необхідності застосування саме цього запобіжного заходу.

Вважає, що слідчий суддя всупереч вищевказаним вимогам, відмовляючи у задоволенні даного клопотання, своє рішення належним чином не обґрунтував, та вказавши на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, помилково зазначив про те, що прокурором лише доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, проте не доведено, наявність ризику впливу підозрюваного на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, а також ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не прибувати на виклики, затягувати хід досудового розслідування, що на думку суду є лише припущеннями.

Наголошує, що слідчий суддя у рішенні не звернув увагу на такі обставини, а саме: - злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння. - підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на волі має фактичну можливість незаконно впливати на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника малолітнього потерпілого ОСОБА_14 , яких знає особисто та йому відомі їх контактні дані і місце проживання. З даними свідками ОСОБА_8 взагалі перебуває у дружніх відносинах. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . Застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці та заборонено йому цілодобово залишати жител, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , покладено відповідні обов`язки. Строк дії ухвали до 02 липня 2023 року.

Слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, що відносяться до категорії нетяжких злочинів, санкція статті якої передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до трьох років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк від трьох до п`яти років та існує наявність наступних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: підозрюваний має змогу переховуватися від органу досудового розслідування; може незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні; має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не прибувати на виклики, затягувати хід досудового розслідування та розгляду справи по суті у суді.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність ризику впливу підозрюваного на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, а також ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він може не прибувати на виклики, затягувати хід досудового розслідування, розгляду справи у суді. Посилання на вказані ризики є припущеннями, які не підтверджені жодними доказами.

Також дійшов висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючому ризику переховуватися від органів досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, вважає, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить запобігання існуючим ризикам згідно з ст. 177 КПК України та виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважають її безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту відповідає цим вимогам, слідчий суддя правильно відмовив в застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про доцільність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

В суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Так, підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, об`єктивно підтверджується копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: витягом з ЄРДР від 01 травня 2023 року відповідно до якого 01 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України; протоколом огляду місця події від 01 травня 2023 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку прокурором не доведено наявність ризику впливу підозрюваного на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, а також ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він може не прибувати на виклики, затягувати хід досудового розслідування, розгляду справи у суді. Посилання на вказані ризики є припущеннями, які не підтверджені жодними доказами. Також, ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ч. 4 цієї статті якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, які згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, у санкції передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк від трьох до п`яти років.

На думку колегії суддів сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Рогатинського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5