Справа № 346/1593/23
Провадження № 1-кп/346/443/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді: ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, угоду про визнання винуватості, яка надійшла разом з обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000256, в якому ОСОБА_3 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Трач Косівського району Івано-Франківської області; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; неодружений; раніше судимий, останній раз вироком Косівського районного суду від 06.09.2021 року за ч.2 статті 389 КК України до покарання у виді арешту 1 місяць, яке відбув; на утриманні нікого немає; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження №0000256 є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту - обвинувачений: ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 , потерпіла: ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

До суду надійшов обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 березня 2023 року за №0000256, за яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, за таких обставин, вказаних обвинувальному акті:

Близько 18 години 18.02.2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де вони спільно з ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої, з метою особистої наживи, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, а саме мобільного телефону та грошових коштів, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 .

У ніч з 18.02.2023 року на 19.02.2023 року ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, востаннє продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 року, перебуваючи у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , викрав мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi» та грошові кошти у сумі 900 гривень, які належали ОСОБА_6 .

Після цього, близько 10 год. 00 хв. 26.02.2023 року ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою власного збагачення, зустрівся поблизу ломбарду «Скарбниця», що по вулиці Валовій, місто Коломия, Івано-Франківської області із невідомою йому особою - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та запропонував йому придбати вказаний мобільний телефон. У свою чергу, ОСОБА_8 не знаючи та не підозрюючи, про те, що телефон є краденим, придбав його, за що розрахувався із ОСОБА_3 , грошовими коштами у сумі 1200 гривень. Отримані кошти ОСОБА_3 витратив на власні потреби. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 6498 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 2-5)

Оцінка судом угоди про визнання винуватості.

Разом з цим, прокурор подав угоду про визнання винуватості від 28 березня 2023 року, яку під час досудового розслідування, у місті Коломия, уклав прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 (який, на підставі частини 2 статті 42КПК України, вже має статус обвинуваченого), за участю захисника - ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що її уклали (а.с.6-10). Через, що на підставі частини 2 статті 474 КПК України суд призначив підготовче судове засідання.

За своїм змістом, угода про визнання винуватості повністю відтворює та містить вказані у обвинувальному акті і наведені судом вище фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію діяння, із зазначенням частини 4 статті 185 КК України, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 (а.с.2-5). І з огляду на зміст угоди, суд вважає, що в ній зазначені усі істотні для вказаного кримінального провадження обставини (а.с.6-10).

Також, зазначена угода про визнання винуватості містить положення про:

- беззастережне, тобто повне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України;

- узгоджене між сторонами угоди основне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 місяців арешту, і згоду ОСОБА_3 та потерпілої на призначення йому такого покарання;

- наслідки укладення та затвердження цієї угоди, що передбачені статтею 473 КПК України;

- наслідки невиконання цієї угоди, що передбачені статтею 476 КПК України (а.с.6-10).

У судовому засіданні, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права та обов`язки, прокурор оголосив обвинувальний акт, а головуючий зміст угоди про визнання винуватості, яку сторони кримінального провадження просили суд затвердити. Далі, встановивши особу обвинуваченого, суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком і повністю розуміє у чому саме він звинувачується, і що він визнає себе винним повністю та безумовно, без будь-яких застережень.

Оголосивши зміст угоди, на виконання частини 4 статті 474 КПК України, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права, надані йому законом; роз`яснив наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Після чого, суд з`ясував у ОСОБА_3 і пересвідчився у тому, що обвинувачений дійсно цілком і повністю розуміє: процесуальні права, надані йому законом; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, яке узгоджено сторонами угоди і на яке він погоджується (4 місяці арешту); інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості

На виконання частини 6 статті 474 КПК України, суд з`ясував і пересвідчився у тому, що угода про визнання винуватості від 28 березня 2023 року була укладена прокурором та обвинуваченим дійсно добровільно. І прокурор, і обвинувачений, і захисник підтвердили, що укладення цієї угоди відбулось сторонами, які її підписали, без наявності та не внаслідок застосування насильства, примусу, погроз, не внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені у вказаній угоді.

Також, у судовому засіданні суд з`ясував думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на тому, що відсутні підстави для відмови судом у затвердженні угоди про визнання винуватості.

А для виконання частини 7 статті 474 КПК України, перевіряючи вказану угоду на відповідність вимогам Конституції України, КПК та КК України, суд виходить з наступного: з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України є тяжким злочином та з огляду на зміст всієї угоди, її умови не суперечать вимогам Конституції України, КПК України чи КК України, і вона дійсно могла бути ініційована та укладена тими сторонами, що її уклали та підписали; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, які її уклали або інших осіб; обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним - судом не встановлені; за угодою, обвинувачений не взяв на себе яких-небудь зобов`язань неможливість виконання яких є очевидною; відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, судом не встановлена.

Звичайно, суд дуже уважно поставився до узгодженої сторонами угоди виду і міри покарання, зокрема основного покарання у виді 4 місяців арешту. І відзначає, що хоча такий вид і міра основного покарання не передбачені санкцією частини 4 статті 185 КК України, сторони угоди абсолютно обґрунтовано дійшли до висновку про можливість узгодження такого покарання. Позаяк, в силу положень частини 1 статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

А тут суд відзначає, що щире каяття обвинуваченого (яке знайшло своє підтвердження прямо у залі суду у вигляді осуду самим обвинуваченим своєї поведінки та щирий жаль з приводу вчиненого) та активне сприяння ним розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування збитку потерпілій, яка це підтвердила письмовою заявою (а.с.68), а сторони угоди підтвердили суду, що вони також враховували і це), дійсно є тими обставинами, які в силу пункту 1 та 2 частини 1 статті 66 КК України, суд вважає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинений ним злочин, і тими обставинами, які дійсно свідчать про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення. При цьому, з урахуванням особи винного (освіта середня; неодружений; на утриманні нікого немає; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває) суд погоджується із сторонами угоди, що у випадку з обвинуваченим, і обставин викладених вище, застосування статті 69 КК України є обґрунтованим та можливим.

І суд погоджується із тим, що визначена сторонами угоди міра покарання у виді 4 місяців арешту є переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 185 Особливої частини КК України (яка передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років). Однак такий перехід, а також ця конкретна визначена сторонами угоди вид і міра покарання, відповідає як положенням частини 1 статті 69, частини 1 статті 60 КК України, так і положенням статті 50 КК України, та враховує попередню судимість, яка не погашена.

Разом з цим, з огляду на вказані аргументи, а також суть вчиненого обвинуваченим злочину і суть узгодженого сторонами угоди покарання, суд вважає, що мета покарання, передбачена статтею 50 КК України може бути досягнута, із застосуванням статті 69 та покаранням у виді арешту на 4 місяці.

Таким чином, з мотивів викладених вище суд вважає, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 28 березня 2023 року, яку уклав прокурор та обвинувачений, за участю захисника, дійсно відсутні, і тому цю угоду слід затвердити та ухвалити обвинувальний вирок визнавши ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, а також призначити йому узгоджену сторонами цієї угоди вид і розмір основного покарання у виді 4 місяців арешту.

Щодо процесуальних витрат.

Згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

І хоча суд ухвалює обвинувальний вирок, оскільки сторона обвинувачення зазначила, що витрати на залучення експертів відсутні, підстав для розподілу судових витрат не має.

Оцінка суду щодо речових доказів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином: мобільний телефон марки «Xiaomi», «Redmi», який переданий на зберігання у камери зберігання речових доказів повернути ОСОБА_6 , як його власнику.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 16 березня 2023 року, було накладено арешт на вказаний мобільний телефон (а.с.53 матеріалів кримінального провадження).

За положеннями частини 4 статті 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тому, оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, а вказаний телефон конфіскації не підлягає, а підлягає поверненню власниці арешт, накладений на вказане майно, слід скасувати.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,75-83,91-100,107-112,118,124,291-293,314,342-348,369,371,373-376,468-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2023 року у місті Коломия між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 , узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості, основне покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України у виді 4 місяців арешту.

Речові докази у вигляді мобільного телефону марки «Xiaomi», «Redmi», який переданий на зберігання у камери зберігання речових доказів повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Скасувати арешт мобільного телефону марки «Xiaomi», «Redmi», накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_9 від 16 березня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1