Справа № 736/1302/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/370/23
Категорія - ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 вересня 2022 року за №0000405 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2023 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Авдіївка, Сосницького (нині Новгород-Сіверського) району Чернігівської області, з базовою загальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України, та призначено покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення по справі судових експертиз у сумі 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн. 01 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_8 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, прокурор вважає вирок таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, посилаючись на положення ст. 70 КК України та абз.2 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає, що суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

В той же час суд першої інстанції, в порушення вказаної норми, застосував принцип поглинання однакових за видом та розміром покарань, що свідчить про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Поряд з цим, прокурор, з урахуванням матеріалів провадження, вважає за можливе за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, а також часткове відшкодування шкоди та відсутність претензій з боку потерпілої, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення та обмеження волі, та достатність підстав для застосування положень ст. 69 КК України, при призначенні ОСОБА_8 основного покарання за ч.2 ст. 289 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав у ній зазначених, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України та кваліфікація його дій не оскаржується, а тому, з урахуванням положень ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

Що ж до доводів прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Так, Відповідно до вимог п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей кримінального закону.

Однак всупереч цим вимогам чинного законодавства вироком Корюківського районного суду Чернігівської області по даному кримінальному провадженні призначено однакове покарання 5 (п`ять) років як за ч.4 ст. 185 КК України, так і за ч.2 ст. 289 КК України та остаточне покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, помилково визначено шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за доцільне вирок суду змінити в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. З урахуванням двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, активної ролі обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, а також часткового відшкодування шкоди та відсутність претензій з боку потерпілої, апеляційний суд вважає за можливе при призначенні основного покарання за ч.2 ст. 289 КК України, призначити його із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде доцільним та сприятиме перевихованню ОСОБА_8 .

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання, а саме призначити покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4