Справа № 740/4541/23
Провадження № 1-кп/740/349/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина Чернігівської області кримінальне провадження № 0000881 від 06.07.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради ОСОБА_10 ,

установив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений час, але не пізніше ніж 06.05.2023 о 14-15 год., перебуваючи неподалік вул. Коцюбинського в м. Ніжин Чернігівської області, вступив в злочинну змову з громадянином ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження на підставі ст.494 КПК України), спрямовану на вчинення розбійного нападу та в подальшому, близько 05 год. 07.05.2023, діючи в умовах воєнного стану, що введений із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на всій території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди для майна потерпілих та бажаючи їх настання, зайшли до території подвір`я, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що на праві власності належить громадянці ОСОБА_12 , на території якого на той час з дозволу власниці знаходився громадянин ОСОБА_7 , де на подвір`ї здійснили напад на останнього, в ході якого з метою подолання опору потерпілого почали висловлювати погрози застосування до потерпілого фізичного насильства, небезпечного для його життя та здоров`я. При цьому ОСОБА_4 супроводжував погрози демонстрацією ножа, чим вони повністю подолали волю ОСОБА_7 до опору.

Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , заволоділи одноосним металевим причепом до легкового автомобіля, розмірами 1700х1200х(340 мм), вантажопідйомністю 750 кг, з висотою бортів 34мм, виробник ОСОБА_15, 2016 року випуску, вартістю 3500 грн., що знаходився на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_12 , причепивши його до автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , яким прибули за вказаною адресою.

Потім ОСОБА_7 , боячись за своє життя та здоров`я, виконуючи вказівки нападників ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , передав ОСОБА_11 належний йому мобільний телефон марки Sigma X-treme DT-68 вартістю 1352,56 грн. та відкрив господарські приміщення, де знаходився металобрухт вагою 93 кг вартістю 573,81 грн. (із розрахунку 6,17 грн./кг), належний ОСОБА_12 , яким останні заволоділи, помістивши його до вищезазначеного причепу.

Отримавши реальну можливість розпоряджатися майном на власний розсуд ОСОБА_4 та ОСОБА_11 зникли з місця злочину та розпорядилися майном на власний розсуд.

При цьому, під час скоєння вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 , з метою спроби приховати свої дії, перебував у сонцезахисних окулярах та каптурі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав та показав, що з ОСОБА_11 він познайомився 06.05.2023 на річці коли рибалив, тоді ж ОСОБА_11 запропонував йому підзаробити, сказав, що у нього є знайома людина, яка може віддати металобрухт, і він погодився. ОСОБА_11 був вдягнений у камуфляжні штани, та повідомив, що він військовий. Наступного дня вони зустрілися біля магазину, ОСОБА_11 був на автомобілі. Він із собою взяв сонцезахисні окуляри, оскільки із натяків ОСОБА_11 , зрозумів, що прийдеться красти. Коли приїхали до с. Ніжинське, зупинилися біля подвір`я, із якого вийшов потерпілий ОСОБА_7 . ОСОБА_11 спитав у нього документи, а потім сказав, що будемо брати причіп. Деякий час ОСОБА_11 та потерпілий перебували в сараї, потім потерпілий вийшов. Далі всі пішли до гаражу, ОСОБА_11 наказав потерпілому зірвати замок, що останній і зробив. Він в цей час тримав у руці ніж, який взяв у машині та показуючи його потерпілому казав: «не мішай, а то буде горе, получиш». Далі, коли грузили металобрухт, ОСОБА_11 забрав у потерпілого телефон та передав йому, куди дівся телефон не пам`ятає, можливо загубився. Далі всі сіли в автомобіль і поїхали до місця, де здали металобрухт. Потерпілого висадили за містом, він сам йому показував дорогу куди йому йти. Гроші за металобрухт ОСОБА_11 йому не давав, на них купили спиртне та їжу.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на наведені вимоги закону, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підтверджується наданими та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав, що 07 травня 2023 року зранку він перебував на повір`ї будинку в АДРЕСА_3 , та побачив, що у садочку стоять дві незнайомі людини, один був вдягнений у військову форму та на голові була балаклава і старший за віком, інший був молодший у штанях і куртці, на очах були сонцезахисні окуляри. Коли він до них підійшов, останні спитали у нього про документи, і що він робить у цьому господарстві, старший сказав, що він із тероборони. Спочатку посадили до машини, а потім наказали вийти і повели його до сараю, примкнули його там, чув як тягнули причіп. Далі наказали взяти арматуру та зірвати замок на гаражі, що він і зробив. Коли він це робив, ОСОБА_13 тримав у руці ніж, він зрозумів це як погрозу, а тому підкорювався і робив все, що вони казали. Далі він за вказівкою ОСОБА_11 грузив на причіп металобрухт, а коли погрузили йому наказали сідати у автомобіль, на задньому сидінні поряд з ним сидів ОСОБА_13 . ОСОБА_11 був за кермом та в автомобілі була ще жінка. Їхали вони в напрямку м. Ніжина по вул. Носівський шлях, шукали де здати металобрухт. Далі йому наказали вийти з машини та ОСОБА_13 відвів його до перехрестя та показав куди йти. Також повідомив, що по дорозі причіп декілька разів відчиплявся та йому наказували його чіпляти, що він і робив, а ще, коли перебували на подвір`ї йому наказали віддати телефон, що він також і зробив. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, та про можливість призначення обвинуваченому найменшого покарання.

- протоколом огляду місця події від 07.07.2023, згідно якого вбачається, що оглянуто господарське приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , біля якого зі слів потерпілого знаходився причіп до автомобіля та гараж, в якому знаходяться різного роду металеві речі, звідки зі слів потерпілого були викрадені металеві швелера приблизно по 3 метри довжиною та інш (а.к.п.85-88);

- протоколом огляду місця події від 07.05.2023, згідно якого вбачається, що ОСОБА_14 дав добровільну згоду на видачу причіпу для автомобіля зеленого кольору у якому знаходяться два металеві швелери, металевий саморобний мангал та два металевих багажника на автомобіль (а.к.п. 89-91).;

- протоколом обшуку від 07.05.2023 автомобіля ВАЗ 2106 н.н.з НОМЕР_1 , в салоні якого на задньому сидінні, в тому числі, було виявлено балаклаву зеленого кольору, предмет схожий на мисливський ніж з маркуванням на лезі 95х18 з чохлом чорного кольору (а.к.п.94-96);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.05.2023, та додатком до нього, згідно якого, потерпілий ОСОБА_7 на місці подій розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення (а.к.п.81-83);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2023, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 серед осіб на фотознімках впізнав ОСОБА_4 , як особу котра вчинила відносно нього розбійний напад (а.к.п.104-105).

У судових дебатах захисник зазначив щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України, зазначивши про необхідність кваліфікації його дій за ч.4 ст.186 КК України.

Проте зазначені доводи сторони захисту суд уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального і кримінального процесуального законів з огляду на таке.

Так, розбій (ст.187 КК України) належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючись в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося.

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

Для кваліфікації діяння за ст.187 КК України не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.

Під час судового розгляду кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого злочину, перебіг їх вчинення, використане знаряддя, ступень реалізації злочинних намірів обвинуваченого, та наслідки їх вчинення.

При цьому, визначаючи спрямованість умислу особи, яка притягається до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності суд з`ясував зміст і спрямованість умислу винного, вирішуючи зазначене питання виходячи із сукупності всіх належним чином встановлених обставин вчиненого діяння, зокрема, способу вчиненого злочину, характеристики знаряддя злочину, причини припинення злочинних дій, та поведінку винного і потерпілого, їх стосунків, що передували злочину, і всіх інших обставин, що мали відношення до справи.

Як установлено судом з метою незаконного заволодіння майном, ОСОБА_4 демонстрував перед потерпілим ніж, що супроводжувалось висловленням погроз, чого не заперечував ні сам ОСОБА_4 , ні потерпілий.

Об`єктивних підстав недовіряти позиції потерпілого, яка була висловлена останнім, в судовому засіданні, що такі погрози останній сприймав реальними та небезпечними для свого життя чи здоров`я, у суду не має.

Отже, кваліфікація дії обвинуваченого є правильною за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 06.07.2023, із матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000583 від 07.05.2023 щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_4 на підставі ст.494 КПК України виділені матеріали досудового розслідування щодо обставин вчинення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (а.к.п.41-47).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №361 від 13.06.2023 у ОСОБА_4 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи наркотичних речовин з синдромом залежності (а.к.п.106-108).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.06.2023, за адресою місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , наявні умови для проживання та виховання дітей, в сім`ї панує позитивна атмосфера (а.к.п.56).

Згідно інформації служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 08.06.2023 №13.2-08/406, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах не перебував (а.к.п.59).

У судовому засіданні представник органу опіки і піклування ОСОБА_10 , пояснила, що сім`я у якій виховується неповнолітній ОСОБА_4 , перебуває на обліку як багатодітна. З матір`ю неповнолітнього періодично проводяться бесіди щодо залучення дитини до навчання.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені. При цьому суд бере до уваги вимоги ч.4 ст.67 КК України, згідно якої, якщо будь - яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при визначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину і під час дії воєнного стану, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, який має 17-річний вік, громадянство і вперше притягується до кримінальної відповідальності, виховується у багатодітній родині, має постійне місце проживання, за яким відсутні скарги та негативні характеристики, має рівень розвитку та здоров`я, який відповідає його віку, не перебуває на обліках лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, згідно досудової доповіді має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення із зазначенням можливості виправлення без ізоляції від суспільства, критично ставиться до вчиненого діяння, має позитивну соціальну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене та особу винного ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість відповідно до ч.1 ст.69 КК України для призначення основного покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, із врахуванням положень ст.98 КК України, при цьому судом враховується вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 кримінального правопорушення саме за ініціативи дорослого учасника злочину.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має 17-річний вік і щиро кається у вчиненому, критично ставиться до вчиненого діяння, має громадянство та постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності і не притягувався до адміністративної відповідальності, позицію потерпілих щодо призначення міри покарання, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, що є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно ст.ст.75, 104 КК України.

Також, суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до вимог ч.1 та ч.3 ст.76 КК України

Дане покарання обвинуваченому відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Також судом враховується, що мета покарання за кримінальне правопорушення, вчинене неповнолітнім, має істотні відмінності від загального правила, оскільки в кримінальних провадженнях щодо осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на перше місце виходить їх реабілітація (виправлення), як реалізація принципу найкращих інтересів дитини.

Згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експертів у розмірі 1673,00 грн.

Разом з тим, доказів на підтвердження цих витрат суду не надано.

Питання про долю речових доказі, суд у даному кримінальному провадженні не вирішує.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження відсутні.

Цивільні позови у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.4 ст.187 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1