Справа № 346/2994/20
Провадження № 1-кп/346/118/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:головуючого- судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, одруженого, депутатом не являється, раніше не судимий, на утриманні має неповнолітню дитину,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину .

Злочин вчинено при наступних обставинах.

21.05.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходились у помешканні ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_2 ., де розпивали алкогольні напої.

В ході розпивання алкогольних напоїв близько 01.00 год. 22.05.2020 на грунті неприязних відносин виник конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , в який втрутився ОСОБА_4 .

В ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого, схопив рукою ОСОБА_5 за четвертий палець лівої руки, викрутивши палець в протилежну сторону згинання, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 закритий внутрішньо суглобовий перелом середньої фаланги 4-го пальця лівої китиці зі зміщенням відламків.

Обвинувачений в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він зайшов в гості до ОСОБА_10 разом зі своєю знайомою ОСОБА_8 . Вони сиділи і відпочивали, через деякий час прийшла знайома потерпілого- ОСОБА_11 . Між дівчатами виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_8 розбила Гушул Наталі ніс. Тоді ОСОБА_10 почав виштовхувати ОСОБА_8 з квартири в коридор. Коли він вийшов за ними, то побачив, як ОСОБА_10 б`є ОСОБА_8 в коридорі руками і ногами. Сказав ОСОБА_10 припинити бити ОСОБА_8 . Стверджує, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив.

Не зважаючи на такі показання обвинуваченого, його вина у вчиненому доведена повністю і підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 20-га на 21-ше травня 2020 року йому подзвонив обвинувачений і сказав, що зайде в гості з ОСОБА_8 . Через деякий час вони прийшли, принесли з собою алкоголь. Пізніше прийшла його знайома- ОСОБА_9 . Як тільки та зайшла, ОСОБА_8 почала виражатися в її сторону нецензурними словами. Потім ОСОБА_8 завдала ОСОБА_9 удар головою в обличчя, через що в останньої потекла з носа кров. Тоді він взяв ОСОБА_8 за волосся і витягнув у коридор. В цей час ОСОБА_4 зловив його за палець, на якому він носив кольцо і різко викрутив його. На ранок палець розпух, він звернувся до лікаря і лікар діагностував перелом пальця.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона і ОСОБА_4 прийшли до потерпілого в гості. Разом сиділи і вживали алкоголь. Вона приревнувала ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та вдарила її. На що ОСОБА_5 почав виштовхувати її з кімнати та завдавати ударів. Тоді ОСОБА_4 став між ними щоб розборонити і запитав у ОСОБА_5 , що він робить.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що прийшла в гості до ОСОБА_5 . Там з нею вчинила конфлікт ОСОБА_8 , в ході якого завдала їй удар. ОСОБА_5 почав її захищати та вигнав ОСОБА_8 з квартири ОСОБА_4 став між ними, тримав ОСОБА_12 за руки і просив заспокоїтися. На другий день ОСОБА_12 жалівся, що в нього розпух палець, казав, що це ОСОБА_4 зламав йому палець.

Допитаний у судовому засіданні експерт показав, що оглядав потерпілого після травми. Підтримує свій висновок. Чи могла утворитися така травма при падінні з висоти власного тіла сказати не може, оскільки для цього у нього не було достатніх даних.

Зважаючи на послідовність показань потерпілого та свідків, суд вважає ці показання достовірними та такими, що узгоджуються між собою.

Крім цього вина ОСОБА_4 підтверджується також матеріалами кримінального провадження:

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2020 року з фототаблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 вказав, як саме ОСОБА_4 , викрутив йому 4 палець лівої руки. Та відтворив дії ОСОБА_4 том 1, а.с.231-234).

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.07.2020 року з фототаблицею, згідно якого свідок ОСОБА_9 вказала, як саме і в яку сторону ОСОБА_4 викручував пальці лівої руки потерпілого. (том 1, а.с.23-237).

Висновком експерта № 122 від 24.06.2020 року, згідно якого експерт дійшов висновку, що у ОСОБА_5 мало місце тілесне ушкодження: закритий внутрішньо суглобний перелом середньої фаланги 4-го пальця лівої китиці зі зміщенням відламків. Згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оцінка порушення анатомічної цілісності органів і тканин та їх функції, виходить із звичайної їх тривалості, незалежно від тривалості лікування чи звернення за медичною допомогою, саме тому дане тілесне ушкодження відноситься до ушкоджень Середнього ступеня, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення. Зазначене тілесне ушкодження спричинено дією тупого твердого предмету і може відповідати терміну, вказаному слідчим в описовій частині Постанови. В морфологічних ознаках тілесного ушкодження не відображені індивідуальні особливості травмую чого предмету. Проте, враховуючи морфологічні характеристики перелому середньої фаланги 4-гопальця лівої китиці, а також відомі обставини кримінального провадження, зазначені слідчим в Постанові про призначення судово-медичної експертизи та відомості, отримані від потерпілого (вказані в «обставинах справи» Висновку експерта),с лід вважати про можливість спричинення зазначеного вище тілесного ушкодження внаслідок пере розгинання (можливо, з викручуванням) 4-го пальця лівої руки гр-на ОСОБА_5 пальцями іншої особи. Вирішення питання про спричинення тілесного ушкодження у гр-на ОСОБА_5 при інших обставинах (в результаті ударів кулаком руки, носком взуття падінні на площині тощо) є ситуаційними і потребують проведення слідчого експерименту з відтворенням обставин і місця пригоди за участю лікаря судово-медичного експерта (том 1 а.с. 244-245)

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в завданні умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.122 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставина, яка обтяжує покарання- відсутні.

При визначенні міри покарання суд враховує наявність у обвинуваченого на утриманні малолітню дитину, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стан його здоров`я, а саме- перенесений інфаркт.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі. В той же час, враховуючи особу обвинуваченого, позицію потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання, позицію сторони обвинувачення, яка просить суд застосувати ст.. 75 КК України, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і іспитовим строком та покладенням певних обов`язків, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального.

Крім того, 26.11.2020 року від представника потерпілого ОСОБА_7 поступила позовна заява, відповідно до якої зазначає, щов результаті неправомірних та винних дій обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно майнової шкоди у розмірі 26 000 грн. та 30000 гр. моральної шкоди.

Ознайомившись з позовом, суд доходить висновку, що його слід задовольнити частково з наступних підстав.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26000 гривень, оскільки вказана сума не підтверджена жодним доказом.

Що стосується розміру моральної шкоди, то з урахуванням ступеню та характеру тілесних ушкоджень, тривалості лікування, часу на відновлення нормальних життєвих зв`язків, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1