Справа № 442/6616/23
Провадження № 1-кс/442/1201/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати службових осіб Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.4 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Всі обставини по факту скоєного кримінального правопорушення були викладено в його письмовій заяві до Дрогобицького РВУП ГУНП у Львівській області від 15.09.2023 року. Однак відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР не було внесено.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просить її задоволити.

Представник Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився, матеріали по заяві ОСОБА_3 від 15.09.2023 на адресу суду не подав.

Оглянувши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасник кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ч.1 п.1ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що предметом розгляду скарги слідчого судді - є бездіяльність СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_3 від 15.09.2023року Відомостей про стан розгляду заяви матеріали справи не містять.

У відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова слідчого або прокурора у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.

За змістом п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

При цьому до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (ч. 5ст.214 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

У п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18) зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_3 , в заяві від 15.09.2023 просить притягнути до кримінальної відповідальності генерального директора ТОВ «Торгова група Тиса « ОСОБА_4 та групу осіб, які у період часу з 2020 року серпня місяця і по сьогоднішній день, шляхом зловживання службовим становищем незаконно розпорядився майном ( перелік яких надасть у поясненнях), яке належить ОП «Ужгородський кон`ячний завод» та знаходилось за адресою АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОП «Ужгородський кон`ячний завод»

Вважає вказані дії кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст. 191 КК України. Однак, ні до матеріалів скарги, ні до заяви про вчинення кримінального правопорушення не долучає жодного документу, який би свідчив про неправомірність дій генерального директора ТОВ «Торгова група Тиса « ОСОБА_4 та групи осіб.

Проте, твердження, викладені ОСОБА_3 у заяві, нічим не підтверджуються і є лише її припущеннями, ґрунтуються лише на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій генерального директора ТОВ «Торгова група Тиса « ОСОБА_4 та групи осіб та власному аналізі та баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. По суті повідомлення про вчинення кримінального правопорушення містить лише суб`єктивний виклад обставин та не містить відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

Тобто, на думку слідчого судді, викладених у повідомленні ОСОБА_3 обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення зазначеними ним у заяві особами злочину.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі для не допущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Частиною 4 статті 191 КК України передбачено відповідальність за привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану,

Заява ОСОБА_3 не містить відомостей, передбачених ч. 5 ст. 214 КПК України, які б давали підстави для кваліфікації дій генерального директора ТОВ «Торгова група Тиса « ОСОБА_4 та групи осіб за ч.4 ст. 191 КК України, зокрема відомостей щодо вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється. Незгода скаржника з діями генерального директора ТОВ «Торгова група Тиса « ОСОБА_4 та групи осіб підлягає оскарженню в іншому порядку, і не є підставою для кваліфікації, як кримінально-караного діяння.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб, в даному випадку уповноважених осіб Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави вважати заяву ОСОБА_3 повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Відтак, підстави для внесення відомостей за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового слідства, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 21, 22, 110, 303-304, 307, 309, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1