ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №630/511/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/764/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 19 травня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про проведення допиту дізнавача , -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

19.05.2023 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою, в якій просила слідчого суддю провести допит дізнавача ОСОБА_7 з метою з`ясування, хто саме закрив кримінальне провадження № 0000757 від 02 листопада 2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України та хто поставив 11 листопада 2020 року підпис ОСОБА_8 , а також допитати дільничного ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , який перебував на лікарняному з 28 жовтня 2020 року по 26 листопада 2020 року, з метою з`ясування, чи саме він 11 листопада 2020 року закрив кримінальне провадження № 0000757 від 02 листопада 2018 року, та чи саме він підписав постанову.

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 19 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою заяву повернути до суду першої інстанції та розглянути по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вона подала до суду першої інстанції скаргу на невідповідність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000757 від 02.11.2018 року та щодо невиконання судових рішень Харківського районного суду Харківської області від 01.09.2020 року та 02.03.2021 року, а також щодо не виконання судового рішення Люботинського міського суду Харківської області від 07.02.2023 року та 18.11.2019 року та для вирішення питання щодо належного досудового розслідування просить провести допит дізнавача ОСОБА_7 з метою з`ясування, хто саме закрив кримінальне провадження № 0000757 від 02 листопада 2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України та хто поставив 11 листопада 2020 року підпис ОСОБА_8 , а також допитати дільничного ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , який перебував на лікарняному з 28 жовтня 2020 року по 26 листопада 2020 року, з метою з`ясування, чи саме він 11 листопада 2020 року закрив кримінальне провадження № 0000757 від 02 листопада 2018 року, та чи саме він підписав постанову.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за її заявою, слідчий суддя виходив з того, що у поданому ОСОБА_6 зверненні відсутні посилання на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача у кримінальному провадженні № 0000757 від 02 листопада 2018 року, які призвели чи мали наслідком порушення прав чи інтересів ОСОБА_6 як потерпілої.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Як вбачається з змісту заяви ОСОБА_6 від 19.05.2023 року, яку вона подала до суду першої інстанції, то вона просила слідчого суддю провести допит дізнавача ОСОБА_7 з метою з`ясування, хто саме закрив кримінальне провадження № 0000757 від 02 листопада 2018 року за ч. 1 ст. 125 КК України та хто поставив 11 листопада 2020 року підпис ОСОБА_8 , а також допитати дільничного ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , який перебував на лікарняному з 28 жовтня 2020 року по 26 листопада 2020 року, з метою з`ясування, чи саме він 11 листопада 2020 року закрив кримінальне провадження № 0000757 від 02 листопада 2018 року, та чи саме він підписав постанову.

Як передбачено ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора чітко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Як об`єктивно вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 , поданої нею до слідчого судді, вона не містить відомостей про оскарження дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування відповідно до ч.1 ст.303 КПК України та не містить жодних вимог, які відносяться до компетенції слідчого судді та мають бути ним розглянуті, а доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 дублюють первісну скаргу до слідчого судді.

Між тим, особа, яка вважає її права порушеними, повинна довести ці обставини і звернутись за захистом порушених прав у спосіб, визначений законодавством саме для цих обставин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що процесуальних підстав, передбачених ст.303 КПК країни, в скарзі не зазначено, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обумовлює процесуальну необхідність щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі подання нею нової скарги, належить чітко конкретизувати процесуальні підстави, які обумовлюють необхідність, з точки зору скаржника, для оскарження дій або бездіяльності слідчого або прокурора, в порядку ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим, колегія суддів зазначає зміст частини першої статті 303 КПК України в своєму рішенні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 і які в повній мірі відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 19 травня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4