29.05.2023 Справа № 756/2498/21
№ 1-кп/756/519/23
№ 756/2498/21
В И Р О К

Іменем України

29 травня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих - ОСОБА_13 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Офірна Фастівського району Київської області, громадянина України, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2020 року, приблизно о 09-ій годині 40 хвилин, ОСОБА_10 керував автомобілем «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 , та рухався у загальному потоці транспортних засобів по першій (крайній справа) смузі, при наявності трьох смуг попутного напрямку, по вулиці Новокостянтинівська зі сторони вулиці Електриків у напрямку проспекту Бандери міста Києва.

У цей час водій мотоцикла «Suzuki DR-Z 400S», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_15 , рухаючись у попутному напрямку у другій (середній) смузі руху, перестроївся у першу смугу руху, ближче до правого краю проїзної частини дороги та, стрімко набираючи швидкість, почав здійснювати випередження автомобілів, що рухалися ліворуч від нього в одному напрямку по тій же смузі.

У свою чергу, водій автомобіля «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 на порушення п. 2.3 (б) п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку та не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, 24 квітня 2020 року, приблизно о 09-ій годині 40 хвилин, почав здійснювати поворот праворуч на АЗС «Глуско», що по вул. Новокостянтинівській, 4-В м. Києва, унаслідок чого здійснив зіткнення із мотоциклом «Suzuki DR-Z 400S», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався позаду та праворуч від автомобіля «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 (далі - «Skoda Fabia»), у попутному напрямку.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) водій мотоцикла «Suzuki DR-Z 400S», р.н. НОМЕР_2 (далі «Suzuki»), ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки з множинними правобічними переломами ребер, що супроводжувалося пнемо- і гемотораксом та ускладнилося розвитком двобічної гострої фібринозно-гнійної плевропневмонії, від яких помер.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину не визнав та показав, що 24 квітня 2020 року приблизно о 09-ій годині 40 хвилин він, керуючи автомобілем «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 , рухався у загальному потоці транспортних засобів по першій (крайній справа) смузі, при наявності трьох смуг попутного напрямку, по вулиці Новокостянтинівська зі сторони вулиці Електриків у напрямку проспекту Бандери міста Києва. Швидкість транспортного потоку була приблизно 20 км/год. Наближаючись до АЗС «Глуско», він увімкнув світловий покажчик правого повороту, переконався у безпечності маневру, подивившись по дзеркалах, та почав виконувати поворот праворуч, вже більше звертаючи увагу на перешкоди (пішоходи, автомобілі), які знаходилися на АЗС. У цей час він відчув удар у передню праву частину автомобіля (двері, крило, бампер) і побачив, як мотоцикл із водієм рикошетом від його транспортного засобу вдарився об дорожній знак, що розташовувався на АЗС. Після цього він одразу вийшов з автомобіля, з`ясував, що швидку допомогу вже було викликано, та зателефонував до поліції. Згодом, він спілкувався з батьком загиблого та перерахував на лікування 5 тис. грн. Вважає, що не порушував ПДР, оскільки завчасно увімкнув покажчик повороту та зайняв відповідне крайнє праве положення. Зважаючи на значне перевищення швидкості водієм мотоцикла, він фізично не міг його помітити на проїжджій частині.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що рухався на автомобілі «Kia Sorento» по першій (крайній справа) смузі вулиці Новокостянтинівська у напрямку проспекту Бандери міста Києва. У дзеркало він побачив, що до його автомобіля, притискаючись до бордюрного каменя, на великій швидкості наближається мотоцикл. Намагаючись випередити його автомобіль з правого боку, водій мотоцикла «проскочив» поміж транспортним засобом та бордюрним каменем, зачепивши одягом дзеркало, і поїхав далі, набираючи швидкість. Після чого він відчув звук удару, характерний для дорожньо-транспортної пригоди. Також свідок указав, що в автомобілі «Skoda Fabia» був увімкнутий світловий покажчик правого повороту. На його особисту думку, такі дії водія мотоцикла, пов`язані із випередженням автомобілів з правого боку, були дуже небезпечні, оскільки між транспортними засобами, які рухалися у потоці, та бордюрним каменем була надто мала відстань.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею, 24 квітня 2020 року було оглянуто проїзну частину вул. Новокостянтинівська, 4-В м. Києва та встановлено: проїзна частина горизонтальна ділянка; дорожнє покриття має 3 смуги для руху; на проїзній частині нанесені лінії горизонтальної розмітки 1.3, 1.5 та 1.14.2 ПДР; місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 4.1, 4.9 та 2.3 ПДР; місце зіткнення розташоване на ділянці проїзної частини заїзду на АЗС «Глуско», що по вул. Новокостянтинівська, 4-В м. Києва; транспортний засіб марки «Skoda Fabia» має пошкодження у виді деформацій переднього бампера з правої сторони та переднього правого крила, має нашарування фарби на диску правого переднього колеса; транспортний засіб марки «Suzuki» має пошкодження у виді деформацій переднього, правого та лівого захисних щитків, потертості металу на двигуні (а.с. 1-27 том № 4).

Відповідно до протоколу додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею, 06 травня 2020 року було оглянуто ділянку проїзної частини Новокостянтинівська, 4-В м. Києва та проведено заміри по ходу руху зі сторони вулиці Електриків у напрямку проспекту Бандери, зокрема, відстані від початку металевої огорожі до заїзду на територію АЗС «Глуско» (39-51 том № 4).

Як убачається з протоколу перегляду відеозапису, 10 червня 2020 року було переглянуто запис з відеореєстратора, наданий ОСОБА_17 , а саме відеофайл «IMG_6736.MP4», довжиною 00 хвилин 33 секунди. При відтворенні даного файлу, у лівому правому куті відображається дата та час проведеного запису - «2020/04/24 09:41:55». На початку відеозапису автомобіль, з якого проводиться запис, рухається проїзною частиною вулиці Новокостянтинівська зі сторони вулиці Електриків у напрямку проспекту Бандери м. Києва у крайній правій (першій) смузі та наближається до АЗС «Глуско». На позначці часу «2020/04/24 09:41:57» мотоцикл «Suzuki» перестроюється з другої (середньої) смуги руху у першу (крайню справа), зміщуючись аж до правого краю дороги, та починає стрімко набирати швидкість, випереджаючи автомобілі, що рухалися ліворуч від нього в одному напрямку по тій же смузі. На позначці часу «2020/04/24 09:42:06» мотоцикл зникає з поля зору, а на позначці «2020/04/24 09:42:08» відображено, як мотоцикл «відлітає» вперед та праворуч на територію АЗС «Глуско», що вулиці Новокостянтинівська, 4-В м. Києва (а.с. 75-81 том № 4).

У судовому засіданні було досліджено носій на якому збережено відеозапис та встановлено правильність відображення у протоколі зафіксованої інформації.

Згідно з протоколом перегляду відеозапису, 29 квітня 2020 року було переглянуто чотирнадцять записів із камер відеоспостереження, розташованих на АЗС «Глуско», що по вулиці Новокостянтинівська, 4-В м. Києва. На позначці часу «04-24-2020 09:46:42» в полі зору камери відеоспостереження (ch10_4411.mp4) з`являється мотоцикл «Suzuki», що рухається позаду та правіше від автомобілів «Skoda Fabia» та «BMW» по вул. Новокостянтинівській у напрямку проспекту Бандери м. Києва. Швидкість мотоцикла перевищує швидкість зазначених автомобілів і він стрімко наближається до них. Під час руху, мотоцикл випереджає автомобіль «BMW» справа та продовжує стрімко наближатися до автомобіля «Skoda Fabia». У свою чергу автомобіль «Skoda Fabia» на позначках часу «04-24-2020 09:46:44» - «04-24-2020 09:46:46» з увімкненим світловим покажчиком правого повороту починає повертати праворуч на АЗС «Глуско» (камери відеоспостереження ch08_0202.mp4 та ch14_4544.mp4), а мотоцикл «Suzuki» продовжує прямолінійний рух у першій (крайній справа) смузі, праворуч від автомобіля «Skoda Fabia», стрімко наближаючись. Контакт відбувається передньою частиною мотоцикла «Suzuki» з передньою правою частиною автомобіля «Skoda Fabia». Після зіткнення мотоцикл із водієм «відлітають» вперед та в правий бік на територію АЗС «Глуско» (а.с. 83-100 том № 4).

У судовому засіданні було досліджено носій на якому збережено відеозаписи. При цьому, судом було з`ясовано, що автомобіль «Skoda Fabia» повертав на АЗС «Глуско» з увімкненим світловим покажчиком правого повороту, а не як зазначено у протоколі огляду (перегляду відеозапису) - без увімкненого покажчика.

Відповідно до протоколу перегляду відеозапису, 08 травня 2020 року було переглянуто запис «Камера11_3949.avi» із камери відеоспостереження, розташованої на автомийці, що по вулиці Новокостянтинівська, 4 м. Києва. На позначці часу «24/04/2020 09:42:07» в полі зору відеокамери з`являється автомобіль «Skoda Fabia», що рухається у крайній правій смузі по вул. Новокостянтинівській у напрямку проспекту Бандери м. Києва, та наближається до заїзду на територію АЗС «Глуско». Позаду автомобіля «Skoda Fabia» рухається автомобіль «BMW» темного кольору. На позначці часу «24/04/2020 09:42:10» з`являється мотоцикл «Suzuki», що рухається правіше від зазначених автомобілів та стрімко наближається до них. На позначці часу «24/04/2020 09:42:12», коли мотоцикл порівнявся з передньою частиною автомобіля «BMW», автомобіль «Skoda Fabia» розпочинає здійснювати поворот праворуч на АЗС «Глуско». На позначці часу «24/04/2020 09:42:13» відбувається зіткнення автомобіля «Skoda Fabia» та мотоцикла «Suzuki», що рухався правіше від транспортного засобу (а.с. 102-113 том № 4).

У судовому засіданні було досліджено носій на якому збережено відеозапис та встановлено правильність відображення у протоколі зафіксованої інформації.

Як убачається з протоколу огляду цифрового носія інформації, 15 жовтня 2020 року було переглянуто відеозапис, що здійснювався працівниками патрульної поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди. Даний відеозапис розпочинається на позначці часу «2020/04/24 10:30:17» та містить інформацію щодо розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася по вулиці Новокостянтинівській, 4-В м. Києва (а.с. 115-120 том № 4).

Цей відеозапис також було досліджено у судовому засіданні та встановлено правильність відображення у протоколі зафіксованої інформації.

Як убачається з висновку судової фототехнічної експертизи №23-3/314 від 28.08.2020, швидкість автомобіля «Skoda Fabia» складає 27,68км/год +- 1,1 км/год, а швидкість мотоцикла «Suzuki» складає 66,82км/год +- 2,67 км/год.

При цьому час з моменту початку виконання повороту праворуч до моменту зіткнення автомобіля «Skoda Fabia» та мотоцикла «Suzuki» складає 1,08 с +- 0,04с.

Відстань від правого краю автомобіля «Skoda Fabia» до краю проїзної частини складає 2,43 +- 0,12 м, та ж відстань від краю до мотоцикла «Suzuki» складає 1,69 м +- 0,08м. Відстань від правого краю автомобіля «BMW» до краю проїзної частини складає 3,25 +- 0,16 м.

Вирішити питання щодо бокового інтервалу між автомобілем «Skoda Fabia» та мотоциклом «Suzuki» перед виконання маневру повороту не виявилося можливим (а.с. 148-159 том № 4).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-20/50798-ТР від 19.11.2020, у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 повинен був керуватися вимогами п. 10.1, 10.4 ПДР, а водій мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 у ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, повинен був керуватися вимогами п. 13.1, 13.3, 12.3, 12.4 ПДР.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом «Suzuki» шляхом виконання вимог п. 10.1, 10.4 ПДР; у свою чергу водій мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 при заданих параметрах руху з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування.

У даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідність вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП. Оцінка ж дій водія ОСОБА_10 на дотримання останнім п. 9.2(б), 9.4 ПДР не потребує спеціальних знань.

У даній дорожній ситуації у діях водія мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 13.1, 13.3, 12.4 ПДР. Технічна можливість у водія ОСОБА_15 уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог п. 13.1, 13.3, 12.4 ПДР не визначалася.

У даній дорожній ситуації у діях водія мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається та вбачаються невідповідності вимогам п. 13.1, 13.3, 12.4 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР (а.с. 161-174 том № 4).

Згідно з висновком судової комплексної автотехнічної, фототехнічної та експертизи відеозвукозапису №4189/21-52/7635/21-35 від 24.01.2022, у даній дорожній обстановці, що склалася, з технічної точки зору, водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.4 ПДР, у свою чергу водій мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 у даній дорожній обстановці з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4 і 13.3 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для свого руху відповідно до п. 12.3 ПДР.

Середня розрахункова швидкість руху мотоцикла «Suzuki» перед зіткненням, згідно з відеозаписом «ch_4544_001», становила 80…82 км/год.

Встановити відстані в умовах події між бордюром з крайньої правої сторони та автомобілем «Skoda Fabia», що рухався у першій (крайній правій) смузі, неможливо, як і неможливо з`ясувати якою у даному випадку повинна була бути мінімальна безпечна відстань між автомобілями та бордюром, для можливого випереджання автомобілів мотоциклом з правої сторони, у момент коли останній знаходився за 20 метрів до ДТП.

У даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, мінімальна безпечна відстань між автомобілем «Skoda Fabia» і бордюром у разі здійснення випередження мотоциклом «Suzuki» з правої сторони автомобіля становить 2,83…2,88м.

Встановити відстань між мотоциклом «Suzuki» та автомобілем «Skoda Fabia», в момент коли водій останнього транспортного засобу увімкнув світловий покажчик правого повороту та здійснив відповідний маневр для повороту, неможливо.

Встановити режим руху мотоцикла «Suzuki» в частині його пришвидшення чи сповільнення швидкості, а також чи міг транспортний засіб втратити керування чи змінити напрямок руху у зв`язку з тим, що він під час пришвидшення руху зачепив одягом та мотоциклом автомобілі «КІА» та «ВМW», що рухалися одразу за автомобілем «Skoda Fabia», неможливо.

Чи здійснив водій мотоцикла «Suzuki» екстрене гальмування безпосередньо перед зіткненням, на основі наданих на дослідження матеріалів у категоричній формі відповісти неможливо

Відповідно до висновків інженерно-транспортних експертиз №12-1/1167 від 15.05.2020 та №12-1/1166 від 19.05.2020, виявлені несправності ходової частини автомобіля «Skoda Fabia» та несправності рульового керування мотоцикла «Suzuki» виникли в процесі ДТП (а.с. 134-139, 148-159 том № 4).

Згідно з довідкою №053/04-14/2949 від 10.06.2020, КП «Центр організації дорожнього руху» надав відомості щодо розміщення дорожніх знаків на вул. Новокостянтинівська на ділянці від вул. Корабельна до вул. Межигірська в м. Києві (а.с. 121-126 том № 4).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №021-1160-2020 від 25.10.2020: 1) у ОСОБА_15 мали місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню; субарахноїдального крововиливу, дифузного аксиального пошкодження головного мозку; закрита травма грудної клітини у вигляді переломів ІІІ-V, ХІ ребер справа, що супроводжувалося правобічним гемотораксом та лівобічним пневмотораксом, забою легень, серця; закрита травма живота у вигляді забою передньої черевної стінки; скелетна травма у вигляді закритого перелому правої в/гомілкової кістки у н/3 зі зміщенням уламків, закритого перелому кісток лівої гомілки зі зміщенням; 2) при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_15 та судово-гістологічному дослідженні його внутрішніх органів були виявлені залишкові ознаки внутрішньочерепної травми у вигляді ділянки забою правої лобної частки головного мозку, правобічні переломи ребер, ознаки забою легень, закриті переломи кісток обох гомілок, крововиливи у лівому наднирнику; гостра фібринозно-гнійна плевропневмонія; гнійний бронхіт; субплевральні осередки крововиливів у субарахноїдальному просторі та паравазально з парціальним некрозом кортикальної речовини півкулі мозку з ексудативним запаленням; деструктивний губчастий набряк та набухання речовини головного мозку; реактивний панкреатит з пухкими діапедезними крововиливами по міжчасточковій стромі та по параорганній жировій клітковині та у поверхневих структурах коркового шару з серозно-продуктивним запаленням та субтотальною деліпідизацією цитоплазми спонгіоцитів коркового шару наднирників; осередки некрозу паренхіми печінки з дрібними інтерстиціальними крововиливами з реактивним серозно-продуктивним гепатитом; ділянки чергування контрактур та атонії метаболічно змінених волокон кардіомітоцитів міокарда; шунтування кровообігу в нирці з осередками нефронекрозу; повнокров`я судин з порушенням реологічних властивостей крові: поширений внутрішньо судинний тромбоз змішаними кров`яними згортками у внутрішніх органах; 3) виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_15 тілесні ушкодження характерні для контакту з твердим предметом з необмеженою площею співударяння, у сукупності своїй вони є тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя; 4) виявлені тілесні ушкодження могли виникнути у водія мотоциклу, що рухався, при зіткненні останнього з перешкодою, у тому числі з легковим автомобілем, та за часом виникнення можуть відповідати часу, зазначеному у постанові; 5) причиною смерті ОСОБА_15 стала закрита травми грудної клітки з множинними правобічними переломами ребер, що супроводжувалася пнемо- і гемотораксом та ускладнилась розвитком двобічної гострої фібринозно-гнійної плевропневмонії, тобто між заподіяними тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_15 є причинний зв`язок; 6) у медичній документації на ім`я ОСОБА_15 не виявлено даних про наявність у потерпілого на момент вступу його до лікарні стану алкогольного сп`яніння (а.с. 127 - 132 том № 4).

Суд, дослідивши запропоновані учасниками докази, дійшов висновку, що вони, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України, є належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Що стосується питання про винуватість обвинуваченого у вчинені цього кримінального правопорушення, то суд ураховує наступне.

Так, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Так, у відповідності до п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 р. № 14 (із подальшими змінами) (далі - постанова Пленуму), у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Таким чином, у разі виникнення ДТП за участю декількох водіїв вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що ДТП сталися за участі двох водіїв транспортних засобів, кожен з яких, на думку суду, допустив порушення Правил дорожнього руху.

Що стосується питання, дії якого з водіїв (порушення правил безпеки дорожнього руху) перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, суд вважає зазначити наступне.

Як свідчать дослідженні у судовому засіданні докази, водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Skoda Fabia», рухався по крайній справа смузі, при наявності трьох смуг попутного напрямку. У свою чергу, водій мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 , перестроївшись у першу смугу руху, ближче до правого краю проїзної частини дороги та, стрімко набираючи швидкість, почав здійснювати випередження транспортних засобів, що рухалися ліворуч від нього в одному напрямку по тій же смузі.

При цьому, з огляду на рух транспортних засобів по дорозі, потерпілий ОСОБА_15 мав намір випередити й автомобіль під керуванням ОСОБА_10 .

Зі схеми ДТП та фототаблиці до протоколу огляду вбачається, що передня права частина автомобіля «Skoda Fabia» після дорожньо-транспортної пригоди розташована на правому краю проїзної частини (0,0 м), а задня права на відстані - 0,8м від правого краю.

Контакт цих транспортних засобів відбувся передньою частиною мотоцикла «Suzuki» з передньою правою частиною автомобіля «Skoda Fabia».

Таким чином, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася у той час, коли ОСОБА_10 почав виконувати поворот праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто на порушення вимог п. 10.1 ПДР.

Також, п. 10.4 ПДР зобов`язує водія перед поворотом праворуч завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині.

Відповідно ж до п. 1.10 крайнє положенняна проїзній частині - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини, яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини.

Разом з тим, зважаючи на розташування транспортних засобів на дорозі, механізму ДТП та отримані автомобілями внаслідок неї механічні пошкодження, суд вважає, що ОСОБА_10 , виконуючи поворот праворуч, спочатку не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, а потім, виконуючи поворот праворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Оскільки в іншому б випадку контакт мотоцикла відбувся із середньою чи задньою правою частиною керованого ОСОБА_10 автомобіля, або не відбувся б взагалі.

При цьому суд вважає необґрунтованим і таким, що суперечить дослідженим доказам по справі, висновок експерта №21/20/98 від 18.05.2020, що був наданий стороною захисту (а.с. 114-133 том № 3), відповідно до якого водій автомобіля «Skoda Fabia» не мав технічної можливості попередити зіткнення, а водій мотоцикла «Suzuki» мав технічну можливість попередити зіткнення, з огляду на таке.

Так, обґрунтовуючи свій висновок, експертом було зазначено наступне (дослівно) «враховуючи те, що водій автомобіля «Шкода» перед виконанням маневру увімкнув вказівник відповідного повороту, зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині і завчасно не був проінформований про рух транспортного засобу, дії водія якого не відповідають вимогам Правил дорожнього руху України і саме зіткнення не виключалось навіть якби водій автомобіля «Шкода» не змінював напрямку, за рахунок руху мотоцикла з небезпечним інтервалом, то з технічної точки зору водій автомобіля «Шкода» не мав технічної можливості попередити зіткнення і в йог діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди».

Однак, на думку суду, дане твердження експерта не ґрунтується на ретельному дослідженні ситуації, що склалася на дорозі, є лише гіпотетичним припущенням можливого розвитку подій за участю транспортних засобів та суперечить дослідженим доказам по справі.

Звертає увагу суд і на те, що бути «проінформованим про рух інших транспортних засобів» при виконанні повороту праворуч є обов`язком водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 , що визначено п. 10.1 ПДР.

Таким чином, суд приходить до висновку, що водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_10 перед виконанням повороту праворуч на своїй смузі руху не зайняв крайнього правого положення, а знаходився у положенні, за якого перед виконанням повороту мав обов`язково пересвідчитися у безпечності свого маневру і надати перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку за ним. Однак ОСОБА_10 цих вимог правил дорожнього руху не виконав, що і стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.

Допущені ж водієм мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 порушення п. 13.1, 13.3, 12.4 ПДР не знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП, однак, на думку суду теж суттєво вплинули на розвиток ситуації, що склалася.

Тому версія обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія мотоцикла «Suzuki» ОСОБА_15 , який перевищив дозволену швидкість руху та не дотримався безпечного інтервалу під час випередження його автомобіля справа, суд вважає безпідставними.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується й у порушенні 9.2(б), 9.4 Правил дорожнього руху.

Натомість, у судовому засіданні прокурором не надано жодних доказів, які б ствердно давали підстави вважати, що ОСОБА_10 допустив порушення п. 9.2(б), 9.4 ПДР, зокрема, не подав відповідний сигнал повороту, а навпаки - підтверджується відеозаписами з камер відеоспостереження ch08_0202.mp4 та ch14_4544.mp4, що водій автомобіля «Skoda Fabia» виконував поворот праворуч із увімкненим світловим покажчиком відповідного напрямку.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_10 порушення ним п.п.9.2(б), 9.4 Правил дорожнього руху.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (із подальшими змінами), при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який

визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як зазначено у п. 20 постанови Пленуму при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та зважає на докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_10 , згідно зі ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, докази, що його характеризують.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_10 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність. Останній працевлаштований та займається суспільно-корисною працею. За місцем роботи характеризується виключно позитивно. Раніше не судимий.

На підставі викладеного, а також ураховуючи межі санкції інкримінованої статті, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, оскільки інший, більш м`який вид покарання, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, однак може бути досягнуто при призначенні строку, що є наближений до мінімальної межі ч. 2 ст. 286 КК України. Окрім того, суд вважає за необхідне, оскільки ОСОБА_10 має право на керування транспортними засобами, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням правил дорожнього руху, призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, з урахуванням особи ОСОБА_10 , обставин справи, а саме, характеру допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху, поведінку після вчиненого, а також зважаючи на порушення правил дорожнього руху й потерпілим ОСОБА_15 , які суттєво вплинули на розвиток ситуації, що склалася, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_10 можливі без відбування основного покарання. У зв`язку з цим, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 75 КК України

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 , а також попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

За приписами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

13 травня 2021 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявили цивільний позов до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином (а.с. 57 том № 1).

01 червня 2021 року цивільними позивачами подано суду уточнений позов до ОСОБА_10 , АТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином (а.с. 204- 212 том № 1).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

24 квітня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Fabia», під керуванням ОСОБА_10 та мотоцикла «Suzuki», під керуванням ОСОБА_15 . У результаті чого ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження, які спричинили його смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачі посилаються на те, що вони є батьками померлого ОСОБА_15 , вказують, що ОСОБА_10 порушив Правила дорожнього руху та є винуватим у скоєнні вказаної вище ДТП. Матеріальна шкода позивачів складається з витрат, пов`язаних з лікуванням, похованням, витрат на експертне дослідження на підтвердження розміру моральної шкоди. Загальний розмір матеріальної шкоди визначений позивачами у сумі 179 798,07 грн.

Також позивачі вказують, що їм завдано моральну шкоду, що виявилася у тяжких душевних стражданнях, внаслідок загибелі їхнього сина ОСОБА_15 . На підтвердження розміру завданої моральної шкоди позивачами надані експертні дослідження.

Ураховуючи те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Skoda Fabia» застрахована АТ «Страхова компанія «Країна», позивачі вважають, що матеріальна та моральна шкода в частині, визначеній у страховому полісі, підлягає відшкодуванню страховою компанією.

За таких обставин, позивачі просять суд стягнути: з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 5 999,99 грн. та моральну шкоду у сумі 896 136,08 грн.; стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 6 000,00 грн. та моральну шкоду у сумі 991 662,00 грн.; стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у сумі 99 089,04 грн. та 3 863,92 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у сумі 68 709,04 грн. та 28 338,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їхній представник підтримали цивільні позовні вимоги до ОСОБА_10 та АТ «Страхова компанія «Країна», просили суд у повному обсязі задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_10 заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у задоволенні цивільного позову.

Відповідач АТ «Страхова компанія «Країна» на адресу суду направив відзив на цивільний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до страхової компанії (а.с. 171 -209 том № 2 а.с. 13-27 том № 3).

Представник відповідача АТ «Страхова компанія «Країна» посилається на те, що цивільні позивачі попередньо не зверталися до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування та не надали жодних документів, на підтвердження понесеної матеріальної та моральної шкоди, що є обов`язковою умовою для отримання страхового відшкодування. Крім того, з долучених до матеріалів справи копій розрахункових документів неможливо визначити загальний розмір понесених витрат на лікування та необхідність придбання таких медикаментів. Разом з тим, відповідач АТ «Страхова компанія «Країна» визнає, що витрати на лікування, щодо яких надано документальне підтвердження закладом охорони здоров`я у сумі 94 608,53 грн., можуть вважатися обґрунтованими

Дослідивши матеріали справи, долучені цивільними позивачами докази на обґрунтування свої вимог, суд доходить висновку про наступне.

Судом встановлено, що 24 квітня 2020 року по вул. Новокостянтинівській,

4-В сталася дорожньо-транспортна пригода за участю за участю автомобіля «Skoda Fabia», під керуванням ОСОБА_10 та мотоцикла «Suzuki», під керуванням ОСОБА_15 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження, які спричинили його смерть 23 травня 2020 року.

Дії ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Згідно зі ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За правилами ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Як убачається з матеріалів справи, цивільні позивачі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є батьками померлого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06 грудня 1996 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва, серія НОМЕР_3 (а.с. 9 том № 2).

Унаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 , що виявилися у порушенні Правил дорожнього руху та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження. У період з 24 квітня 2020 року по 23 травня 2020 року ОСОБА_15 знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії загального профілю Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, про що свідчить довідка від 31 серпня 2021 року № 1025 (а.с. 5-6 том № 3).

У період перебування ОСОБА_15 у лікарні цивільними позивачами понесені витрати на лікування. В якості підтверджуючих документів позивачі надали касові розрахункові чеки на придбання ліків, медичних витратних матеріалів, предметів догляду (а.с. 10 - 41 том № 2).

Позивачі вказують, що загальна сума витрат на лікування становила 137 418,07 грн.

Разом з тим, при дослідженні обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено, що не усі докази, надані позивачами, є належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, та відповідно не усі докази можуть підтвердити понесені позивачами витрати на лікування.

Так, суд не приймає в якості доказів понесення витрат на лікування наступні касові чеки: чек від 29 квітня 2020 року на суму 838,99 грн., чек від 01 травня 2020 року на суму 500 грн., чек від 03 травня 2020 року на суму 3 008,86 грн., чек від 04 травня 2020 року на суму 1 625 грн., чек від 06 травня 2020 року на суму 840 грн., чек від 18 травня 2020 року на суму 781 грн., чек від 18 травня 2020 року на суму 1 662,68 грн., чек від 19 травня 2020 року на суму 1 313,91 грн., чек від 20 травня 2020 року на суму 1 069,00 грн., чек від 22 травня 2020 року на суму 2 318,30 грн. Вказані вище касові чеки є неналежними доказами, оскільки є нечитабельними, з їхнього змісту неможливо з`ясувати які саме ліки, витратні матеріали, предмети догляду були придбані позивачами, за якою ціною та яка сума була сплачена по чеку. Загальна сума витрат на лікування, не прийнятих судом через наведені підстави, становить 13 957,74 грн.

Крім того, суд не приймає в якості доказу товарний чек від 02 травня 2020 року на суму 6 557,00 грн. з огляду на неналежність такого. Копія товарного чеку, яка міститься в матеріалах справи, не містить цін на кожну позицію товару, вказаного у чеку, підпису відповідальної особи та печатки підприємства, яке реалізувало товари медичного призначення. Рукописний текст в кінці чеку із зазначенням сум оплати не може бути підтвердженням сплати позивачами вартості придбаного товару (а.с. 18 том № 2).

Наступні касові чеки суд приймає лише в частині вказаних сум: чек від 24 квітня 2020 року в сумі 2 855,87 грн. (загальна сума чеку 4 059,27 грн.), чек 26 квітня 2020 року в сумі 345 грн. (загальна сума чеку 2 600 грн.), чек від 01 травня 2020 року в сумі 964,19 грн. (загальна сума чеку 3 427,51 грн.), чек від 03 травня 2020 року в сумі 500 грн. (загальна сума чеку 1 665 грн.), чек від 05 травня 2020 року в сумі 762,52 грн. (загальна сума чеку 2 474,36 грн.), чек від 09 травня 2020 року в сумі 193,60 грн. (загальна сума чеку 1 693,91 грн.), чек від 11 травня 2020 року в сумі 577,50 грн. (загальна сума чеку 2985,60 грн.). Зазначені вище касові чеки містять лише часткову інформацію щодо придбання ліків, витратних матеріалів та предметів догляду, в іншій частині такі чеки є нечитабельними. Загальна сума витрат на лікування, прийнятих судом частково, становить 6 198,68 грн.

Витрати позивачів на лікування, підтверджені належними доказами (касовими чеками), становлять у загальній сумі 104 195,96 грн., які за рішенням суду підлягають відшкодуванню на користь позивачів в рівних частках.

Також позивачем ОСОБА_11 понесені витрати на поховання. На підтвердження таких витрат останнім надані договір-замовлення на організацію та проведення поховання від 26 травня 2020 року, товарний чек від 26 травня 2020 року № 4, чек від 26 травня 2020 року, виданий ритуальною службою СКЛ «Київський крематорій», касовий чек на суму 362,20 грн. (а.с. 40 том № 2.)

Загальний розмір витрат на поховання становить 30 380,00 грн., у тому числі витрати на організацію та проведення похорон у сумі 26 620,00 грн., витрати, пов`язані з проведенням кремації, у сумі 3 397,80 грн., витрати, пов`язані з підготовкою тіла, на суму 362,20 грн.

Дослідивши надані позивачем ОСОБА_11 докази, суд доходить висновку, що витрати ОСОБА_11 на організацію та проведення похорон підтверджені належними доказами.

Крім того, позивачами оплачена вартість експертного дослідження з проведення оцінки моральної шкоди, завданої позивачам, яка становила у загальному розмірі 12 000 грн. Вказані витрати позивачів підтверджені платіжними дорученнями АТ КБ «ПриватБанк» від 09 березня 2021 року (а.с. 41 том № 2).

Суд вважає, що вказані витрати позивачів за своєю природою не можуть бути віднесені до майнової шкоди (збитків), оскільки є процесуальними витратами цивільних позивачів, що підлягають стягненню у порядку, передбаченому ст.ст. 118, 124 КПК України.

Відтак, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині з підстав, наведених вище.

Таким чином, доведений належними доказами розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь позивачів, становить у загальній сумі 134 575,96 грн., у тому числі витрати позивачів на лікування - 104 195,96 грн., витрати позивача ОСОБА_11 на поховання - 30 380,00 грн.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі ст. 23 ЦП України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, позивачі долучили до матеріалів справи висновки соціально-психологічного дослідження моральної шкоди позивача, виконані 09 березня 2021 року представником ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», за №№ 09/1-03-21, 09/2-03-21.

Згідно з експертними висновками моральна шкода ОСОБА_12 оцінена в розмірі 660 000 грн. (за умови добровільної виплати до ухвалення рішення суду) або 1 020 000 грн. (при відмові від добровільної виплати); моральна шкоди ОСОБА_11 оцінена в розмірі 480 000 грн. або 900 000 грн. відповідно.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Втрата життя людини, яке відповідно до статті 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, не може бути відшкодоване у будь-якому еквіваленті через незворотність смерті, проте шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, внаслідок якого настала смерть людини, може і повинна бути компенсована близьким родичам або членам сім`ї такої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що смерть ОСОБА_15 є наслідком протиправних дій ОСОБА_10 , винуватість останнього суд вважає доведеною.

Позивачам, як батькам загиблого ОСОБА_15 , безумовно нанесена моральна шкода, що виразилась у глибоких стражданнях та переживаннях, тяжких вимушених змінах у їхніх життєвих стосунках внаслідок смерті їхнього сина, незворотності трагічних змін, що сталися у житті позивачів.

З урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості суд доходить висновку про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_12 у сумі 200 000 грн. та моральної шкоди ОСОБА_11 у сумі 200 000 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Skoda Fabia», яким керував ОСОБА_18 , застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АО/328323 від 29 квітня 2019 року, виданого ПАТ «Страхова компанія «Країна» (а.с. 176 том № 2)

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону регламентовано порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. Так, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

У відповідності до положень ст. 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Оскільки зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_18 , у АТ «Страхова компанія «Країна» виникло зобов`язання з відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої цивільним позивачам, в межах граничних розмірів, передбачених полісом та зазначеним законом.

Згідно з полісом страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 200 000 грн.

Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що у день скоєння ДТП другий учасник ОСОБА_15 був доставлений до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де проходив лікування у період з 24 квітня 2020 року по 23 травня 2020 року у відділенні інтенсивної терапії загального профілю. Помер ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких обставин, цивільними позивачами понесені витрати, пов`язані з лікуванням та похованням ОСОБА_15 .

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, представник ПАТ «Страхова компанія «Країна» наполягав на виключенні з переліку витрат на лікування витрат на придбання мінеральної води, серветок, рушників, зубної пасти, зубної щітки, станка для гоління, деяких медикаментів, вказуючи на те, що це не має відношення до лікування. Суд не може погодитися з такою позицією відповідача, оскільки процес лікування завжди включає дотримання елементарних правил гігієни, що потягло за собою вказані витрати позивачів. Також суд звертає увагу відповідача, що до переліку витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого, закон включає також витрати, пов`язані з утриманням, реабілітацією, тощо. Відтак, зазначені витрати не можна зводити лише до придбання ліків, як стверджує відповідач. За таких підстав, судом були включені наведені вище витрати до переліку витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого, відшкодування яких здійснюватиметься за рахунок відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна».

Також відповідач - страхова компанія заперечувала проти задоволення позовних вимог також з підстав неподання позивачами заяви про страхове відшкодування. В цьому аспекті суд погоджується з аргументами представника позивачів, яка послалася на відповідну судову практику Великої Палати Верховного Суду.

У постанові від 19 червня 2019 року по справі № 465/4621/16-к Великою Палатою Верховного Суду було зроблено наступний висновок про застосування норми права: «Положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України як юридичної особи, на яку статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодування такої шкоди.

Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Таким чином, суд доходить висновку, що у даному випадку позивачі перед звернення до суду з цивільним позовом до відповідача - страхової компанії в рамках кримінального провадження не зобов`язані попередньо звертатися до страховика із заявою про страхове відшкодування. Разом з тим, цивільними позивачами такі заяви були подані до страхової компанії під час розгляду у суді даного кримінального провадження.

Судом визначена загальна сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивачів, у розмірі 134 575,96 грн.

Керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства та з урахуванням розміру заявлених позовних вимог, суд присуджує до стягнення за рахунок АТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивачів матеріальну шкоду (витрати на лікування) у загальній сумі 104 195,96 грн. у рівних частках на кожного позивача, за рахунок АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду (витрати на поховання) у сумі 30 380 грн.

У вказаних вище положеннях закону зазначено, що максимальний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяну смертю фізичної особи, її батькам обмежується 12 мінімальними заробітними платами у місячному розмірі, встановленими законодавством на день настання страхового випадку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у період з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року становила 4 723 грн. на місяць. Відтак, загальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_15 , який може бути здійснений за рахунок відповідача - страхової компанії становить 56 676 грн. Така шкода стягується у рівних частках.

Разом з тим, в порядку, передбаченому ст. 13 ЦПК України, суд розглядає позов в межах заявленого розміру позовних вимог та не може вийти за їх межі, тому доходить висновку про задоволення цивільного позову в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_12 у сумі 28 338 грн. та на користь ОСОБА_11 у сумі 3 863,92 грн.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Під час судового розгляду справи відповідач надав суду докази часткової компенсації понесеної позивачами шкоди, а саме: чек ПАТ КБ Приватбанк від 28 квітня 2020 року на суму 4966 грн. Грошові кошти були перераховані ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_19 , яка є родичкою позивачів. Позивачі та їхній представник не заперечували отримання зазначених грошових коштів. (а.с.38 том № 5)

Відтак, суд вважає за необхідне зменшити суму відшкодування моральної шкоди, присуджену відповідачу, в рівних частках для кожного позивача, тобто відрахувати по 2483 грн.

Ураховуючи вищенаведене, суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_18 на користь позивача ОСОБА_11 193653,08 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь позивача ОСОБА_12 169179,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати понесені в ході досудового слідства за проведення експертиз, що випливають з пред`явленого обвинувачення, а саме: №23-3/314 від 28.08.2020, №СЕ-19/111-20/50798-ТР від 19.11.2020, №12-1/1167 від 15.05.2020 та №12-1/1166 від 19.05.2020, на загальну суму 9 480, 10 гривень.

Окрім того, стягненню із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підлягають і процесуальні витрати, пов`язанні із залученням спеціалістів з метою надання висновків соціально-психологічного дослідження №09/2-03-21 та №09/1-03-21 від 12.03.2021, на загальну суму 12000 грн.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ОСОБА_10 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_11 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , 193 653 (сто дев`яносто три тисячі шістсот п`ятдесят три) гривень 08 копійок на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_12 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , 169 179 (сто шістдесят дев`ять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривні 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (юридична адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-а, ) на користь ОСОБА_11 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: інформація відсутня) НОМЕР_5 (вісімдесят дві тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 98 копійок на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (юридична адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-а, ) на користь ОСОБА_11 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: інформація відсутня) 3 863 (три тисячі вісімсот шістдесят три) гривні 92 копійки на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (юридична адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-а, ) на користь ОСОБА_12 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: інформація відсутня) НОМЕР_6 (п`ятдесят дві тисячі дев`яносто сім) гривень 98 копійок на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (юридична адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-а, ) на користь ОСОБА_12 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: інформація відсутня) 28 338 (двадцять вісім тисяч триста тридцять вісім) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази, а саме: диски із записами камер відеоспостережень та відеореєстратора, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , що зберігається у матеріалах кримінального провадження (а.с. 29А том № 4), - повернути ОСОБА_10 ;

автомобіль «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 , що зберігається на спецмайданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, - повернути ОСОБА_10 ;

мотоцикл «Suzuki DR-Z 400S», р.н. НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - залишити за ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави кошти в сумі 9 480 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 10 копійок за проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_11 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: інформація відсутня) кошти в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень за залучення спеціаліста.

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_12 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: інформація відсутня) кошти в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень за залучення спеціаліста.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 травня 2020 року на автомобіль «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 56-58 том № 4), - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2020 року на мотоцикл «Suzuki DR-Z 400S», р.н. НОМЕР_2 (а.с. 66 том № 4), - скасувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1