Справа № 466/6323/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/599/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року та постановити нову, якою задоволити його клопотання про умовно- дострокове звільнення.

Зазначає, що суд не прийняв до уваги те, що він за час відбування покарання 5 разів адміністрацією установи заохочувався, режиму утримання не порушував та до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_6 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності чотири рази за умисні злочини, в тому числі і тяжкі. У даній справі Головач засуджений за тяжкий умисний злочин до позбавлення волі, який вчинив під час іспитового терміну. З характеристики від 03.02.2023 щодо ОСОБА_6 вбачається, що поведінка засудженого не є зразковою. У державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» прибув 15.10.2020. По прибутті в установу не був працевлаштований. На час відбування покарання в установі допустив 4 порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи заохочувався 3 рази до виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться сумлінно. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. 25.11.2021 адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. 29.07.2022 адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст.81 КК України, як такому, що не довів виправлення. ОСОБА_6 5 разів притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, в 2011 році умовно-достроково звільнявся від невідбутої частини покарання. У даній справі засуджений за вироком від 08.07.2020, вчинив умисний тяжкий злочин під час іспитового терміну.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений наразі відбуває покарання за умисний тяжкий злочин вчинений під час іспитового терміну, раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, у тому числі і за тяжкі, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак знову вчинив кримінальне правопорушення, до закінчення відбування покарання залишилося 09 місяців 12 днів, що є значним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 .

Що стосується наявності у ОСОБА_6 заохочень, то з урахуванням вищевикладеного, само по собі не може бути підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Не є підставою для умовно дострокового звільнення і те, що засуджений не порушує режим тримання, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: