Справа № 953/8988/23
н/п 1-кс/953/7493/23
"26" вересня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що 24 вересня 2023 року близько 22 години 30 хвилин за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна біля будинку № 276, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та допустив наїзд на перешкоду стовп електроопори та паркану. У результаті ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.
Прокурор зазначає, що транспортний засіб Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, який зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, та необхідний для проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та автотехнічної експертизи з метою з`ясування у тому числі параметрів механізму ДТП, дій учасників пригоди, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, до клопотання долучена заява, в якій просив клопотання про арешт майна розглядати без його участі. Клопотання просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця ДТП від 24 вересня 2023 року вбачається, що у період часу з 23 години 30 хвилин 24 вересня 2023 до 01 години 00 хвилин 25 вересня 2023 року за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 276 проведений огляд місця ДТП, під час якого був оглянутий та вилучений транспортний засіб Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому зафіксовані сліди механічних ушкоджень.
Зі змісту ІІПС «Армор» вбачається, що Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_4 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор обґрунтовуючи клопотання, посилається на те, що тимчасово вилучене майно - транспортний засіб Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , на яке він просить накласти арешт, є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та зберегло на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Таким чином прокурор повинен довести, що майно, яке було тимчасово вилучено в ході проведення огляду місця події, є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.
Диспозиція статті 286 КК України сформульована законодавцем як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Кваліфікуючими ознаками є смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження (ч. 2 ст. 286 КК України.
Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у виді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Аналізуючи надані суду докази, якими прокурор обґрунтовує клопотання про арешт майна, слідчий суддя встановив, що у вказаному кримінальному провадженні особою, яка порушила правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту та особою, якій заподіяні тілесні ушкодження, є водій автомобіля Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_5 . Тобто правопорушник та потерпілий у даній ситуації є одна і та ж особа, що в свою чергу свідчить про те, що кримінальне правопорушення не було вчинено, оскільки від дій ОСОБА_5 не постраждала жодна особа, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з тим у порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України прокурор не навів достатніх правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку про, що у задоволенні клопотання слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1