Справа №155/412/23
Провадження №1-кп/155/114/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 16 лютого 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Широке, Горохівського (Луцького) району, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, українця, громадянина України, на утриманні якого особи не перебувають,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

УСТАНОВИВ

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 з 15 вересня 2015 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний. Визнаний військово-лікарською комісією 09 лютого 2023 року придатним до проходження військової служби та того ж дня ОСОБА_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав повістку про явку на 13 лютого 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого в АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року та відправки в складі команди до військової частини. Про те, 13 лютого 2023 року ОСОБА_3 , всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, попередженим про прибуття та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову за мобілізацією, відмовившись відправлятись у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби, чим ухилився від призову на військову службу.

Таким чином, ОСОБА_3 , інкримінується ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.336 КК України, не визнав, суду пояснив, що дійсно військово-лікарською комісією 09 лютого 2023 року був визнаний придатним до проходження військової служби та того ж дня в ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав повістку про явку на 13 лютого 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації. Про те, 13 лютого 2023 року відмовився відправлятись у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби у звязкук з сімейними обставинами, а саме хворобою батька. Вказував, що йому працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було роз`яснено наслідки такої відмови і що в нього станом на 13 лютого 2023 року відсутні, передбачені законом підстави для відстрочки від мобілізації. Винним себе не вважає, оскільки на час розгляду вказаного кримінального провадження в нього на утриманні є батько, який має інвалідність першої групи. Також суду повідомив, що інвалідність батькові була присвоєна в квітні 2023 року.

Свідок ОСОБА_5 , який є працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_3 , після проходження медкомісії та співбесіди, 13 лютого 2023 року будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, повідомлений про наслідки відмови від проходження військової служби, відмовився відправлятись у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби, про що написав письмову заяву.

Крім того, як вбачається з розписки, ОСОБА_3 09 лютого 2023 року отримав повістку про прибуття на 13 лютого 20223 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 100/1 від 09 лютого 2023 року, ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби (а.с.18).

Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_3 від 13 лютого 2023 року, останній відмовився від відправки у війська за сімейними обставинами, з вимогами ст. 336 КК України ознайомлений (а.с. 19).

Згідно інформації Управління соціального захисту населення Луцької районної військової адміністрації Волинської області від 16 лютого 2023 року № 125/4.12, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здійснює догляд за батьками.

Суд оцінює критично покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо відсутності його вини у вчинені вказаного кримінального правопорушення, оскільки він відмовився від військової служби так як мав обов`язок утримувати хворого батька і на час розгляду кримінального провадження має право на відстрочку від мобілізації.

Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Виходячи з того, що часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, слід вважати часом вчинення злочинів із формальним (у тому числі з «усіченим») складом час вчинення особою самої дії або бездіяльності, яка є ознакою об`єктивної сторони.

В ході розгляду даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 станом на 13 лютого 2023 року не мав правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, таких доказів не було подано і самим обвинуваченим.

Крім того, як пояснив обвинувачений ОСОБА_3 у нього також є рідна сестра, яка проживає в сусідньому селі, де проживають його батьки, що не перешкоджало їй здійснювати догляд за батьками.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразилися в ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує чи обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Не знайшла свого підтвердження в судовому засідання зазначена в обвинувальному акті обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки обвинувачений свою провину не визнав і не вважає себе винуватим.

Обвинувачений ОСОБА_3 , несудимий, має постійне місце проживання, не працює, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 , винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Горохівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1