Єдиний унікальний номер: 447/3362/20
Провадження № 1-в/448/37/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

25.08.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу пробації - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська подання провідного інспектора Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Острог Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, засудженого вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021р. за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області для розгляду надійшло подання провідного інспектора Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого. Обґрунтовано подання тим, що згідно з п.1 ч.1 ст.80 КК України, ст.152 КВК України, однією з підстав для звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку. Зазначили, що до Яворівського РС 14.02.2022р. для подальшого виконання по територіальності з Стрийського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшли на виконання розпорядження та вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021р.

ОСОБА_7 14.02.2022р. скеровано виклик до Яворівського РС для постановки на облік та відпрацювання покарання у виді 100 годин громадських робіт, однак засуджений за викликом не з`явився. 22.02.2022 року до уповноваженого органу з питань пробації з`явилась матір засудженого ОСОБА_9 , яка повідомила, що її син ОСОБА_7 змінив місце проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

До Стрийського РВ №1 22.02.2022р. скеровано запит щодо перевірки факту проживання засудженого ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано повідомлення з Стрийського РВ №1, згідно якого ОСОБА_7 відсутній за місцем проживанням, оскільки скерований 26.02.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військової служби. Дана інформація підтверджена повідомленням №655 від 01.04.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого встановлено, що засуджений призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 26.02.2022р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 01.11.2022р. отримано повідомлення з військової частини НОМЕР_1 №350/486/1/1297ПС від 20.10.2022р., в якому підтверджено факт зарахування до списків військової частини ОСОБА_7 від 26.02.2022р. Також, згідно повідомлення з військової частини НОМЕР_1 №350/486/1/1089ПС від 28.07.2023 встановлено, що засуджений надалі проходить військову службу.

Згідно з даними ОСК ГУНП України в Львівській області від 11.07.2023р. встановлено, що гр. ОСОБА_7 на час перебування на обліку нових злочинів не вчинив. Вказали, що станом на день звернення до суду із поданням вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, не виконано.

З огляду на наведене, на підставі ст.80 КК України, п.6 ст.152 КВК України просять вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала вищевказане подання та просила таке задовільнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення вказаного подання. Зазначив, що засуджений ОСОБА_7 мобілізований до лав ЗСУ, не ухилявся від відбування покарання та на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час і місце розгляду подання, повідомив суд, що проходить військову службу та просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За змістом ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021р. ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 16.02.2021 року.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст.80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

В частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за катування, передбачене частиною третьою статті 127, злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439 і частиною першою статті 442 цього Кодексу, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч.ч. 1 і 3 ст.80 КК України строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину; 3) не ухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Окрім того, як зазначає ВС України в постанові № 5-324кс15 від 24.12.2015 засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку з чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із кримінальних правопорушень, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Як було вище встановлено, вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021р., яким ОСОБА_7 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання - 100 (ста) годин громадських робіт, набрав законної сили 16.02.2021 року.

14.02.2022 року до Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшов та прийнятий на виконання вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021року відносно ОСОБА_7

14.02.2022р. ОСОБА_7 скеровано виклик до Яворівського РС для постановки на облік та відпрацювання покарання у виді 100 годин громадських робіт, однак засуджений за викликом не з`явився. 22.02.2022 року до уповноваженого органу з питань пробації з`явилась матір засудженого ОСОБА_9 , яка повідомила, що її син ОСОБА_7 змінив місце проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

22.02.2022р. до Стрийського РВ №1 скеровано запит щодо перевірки факту проживання засудженого ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано повідомлення з Стрийського РВ №1, згідно якого ОСОБА_7 відсутній за місцем проживанням, оскільки скерований 26.02.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військової служби. Дана інформація підтверджена повідомленням №655 від 01.04.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого встановлено, що засуджений призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 26.02.2022р.

01.11.2022р. Яворівським РС отримано повідомлення з військової частини НОМЕР_1 №350/486/1/1297ПС від 20.10.2022р., в якому підтверджено факт зарахування до списків військової частини ОСОБА_7 від 26.02.2022р. Також, згідно повідомлення з військової частини НОМЕР_1 №350/486/1/1089ПС від 28.07.2023 встановлено, що засуджений надалі проходить військову службу.

Згідно з даними ОСК ГУНП України в Львівській області від 11.07.2023р. встановлено, що ОСОБА_7 на час перебування на обліку нових злочинів не вчинив.

ОСОБА_7 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, яке не відноситься до злочинів проти безпеки миру та людства, передбачених ст.437-439 КК України та ч.1 ст.442 КК України.

Станом на теперішній час вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021 року стосовно засудженого ОСОБА_7 не виконано.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженим ОСОБА_7 від відбування покарання та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Згідно зі ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021р., так як з моменту набрання таким законної сили минуло два роки, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, засуджений ОСОБА_7 не прибував до органу пробації з поважних причин, суд вважає, що подання належить задовольнити, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Керуючись ст.80 КК України, ст.ст.369, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Подання провідного інспектора Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Яворівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2021р. за ч.1 ст.185 КК України у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, - у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суд через Мостиський районний суд Львівської області.

Повний текст ухвали складено 29.08.2023р.

Суддя ОСОБА_1