УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.01.2021 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.01.2021 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, а саме на автомобіль марки «LEXUS», модель «RX 350», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, № кузова НОМЕР_2 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 19.01.2021 за підозрою ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом №713/к від 19.02.2020 ОСОБА_3 призначено виконуючим обов`язків директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» - заступником начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (35)» з виробництва з 20.02.2020.

З урахуванням зазначеного, у ОСОБА_3 в лютому 2020 року виник злочинний умисел на привласнення коштів ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Як вказує слідчий, ОСОБА_3 як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 20.02.2020 діючи умисно з корисливих мотивів виніс наказ №9 о/с-пр/вр «Про особовий склад», яким встановив собі як виконувачу директора Підприємства «відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 №261 та згідно з колективним договором підвищення посадового окладу у розмірі 60% - за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, та за високі досягнення у праці 50% посадового окладу з 20.02.2020». Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 06.10.2022 №СЕ-19/111-22/27967-ЕК ОСОБА_3 в період часу з 01.08.2020 по 31.12.2022 було безпідставно нараховано та виплачено надбавки до посадового окладу на загальну суму 48 405,00 грн, якими останній розпорядився на власний розсуд.

Між тим, як вбачається зі змісту клопотання, в лютому 2020 року у ОСОБА_3 повторно виник злочинний умисел на привласнення коштів ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Як вказує слідчий у клопотанні, ОСОБА_3 як службова особа, наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 24.02.2020 діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів виніс наказ №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях», відповідно до якого, транспортний засіб марки «LEXUS», модель «RX 350», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, № кузова НОМЕР_2 використовується для службових цілей в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (35)» з 24 лютого 2020 року, а також наказано компенсувати в.о. директора особисті витрати на заправку автомобіля. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 06.10.2022 №СЕ-19/111-22/27967-ЕК ОСОБА_3 в період часу з 01.08.2020 по 31.12.2020, за рахунок коштів Підприємства витрачено пального на загальну суму 31148,73 грн. Вказані витрати є покриття витрат фізичної особи ОСОБА_3 при використанні ним власного автомобіля за рахунок коштів підприємства, що призвело до втрати фінансових (матеріальних) ресурсів Підприємства на суму вартості палива у розмірі 31148,73 грн.

03.04.2023 слідчим слідчого управління ГУНП у Київській області за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Між тим, слідчий вказує, що в рамках вищевказаного кримінального провадження Міністерство юстиції України (), яке діє в інтересах Держави визнано потерпілим. Окрім того, в рамках кримінального провадження потерпілою стороною було заявлено цивільний позов з метою відшкодування завданого збитку.

Як вбачається зі змісту клопотання, необхідність арешту майна зумовлена потребою у забезпеченні цивільного позову в рамках вищезгаданого кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що вищевказане кримінальне провадження було виділено з іншого кримінального провадження, в рамках якого на автомобіль вже було накладено арешт, заперечував проти задоволення клопотання, просив залишити без задоволення. Окрім того, надав письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що вартість майна на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт значно перевищує суму збитків, а також те. що з початку досудового розслідування підозрюваний не намагався продавати, знищувати транспортний засіб.

Вивчивши доводи клопотання, долучені до нього клопотання, заслухавши думку прокурора, власника майна, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.4 ч.1 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, в клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту потреба в забезпеченні цивільного позову у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий посилається на те, що автомобіль у власності ОСОБА_3 є автомобіль марки «LEXUS», модель «RX 350», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, № кузова НОМЕР_2 , який за результатами судового розгляду може бути предметом забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Між тим не встановлено наявності іншого майна у власності ОСОБА_3 , що є співмірним сумі завданої шкоди.

Згідно з ч.8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Між тим судом встановлено, що сума збитків становить 79 553.73, а вартість подібного автомобіля становить від 461 250 гривень до 626 250 гривень, що значно перевищує розмір завданої шкоди.

Окрім того, у клопотанні слідчим не обґрунтована потреба запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

У клопотанні прокурор не конкретизував необхідності накладення арешту, не зазначені ризики в разі не накладення арешту майна.

Таким чином, доводи в клопотанні, що вказаний автомобіль, може бути використано для відшкодування завданих збитків у кримінальному провадженні, в якому ведеться досудове розслідування, - ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, зі місту клопотання вбачається, що при вирішенні питання про арешт вищевказаного автомобіля для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні №0000023 від 19.01.2021, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту у співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження, а отже клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.01.2021 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.01.2021 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1