Справа № 308/9923/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000899 від 06 травня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , ніде непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2023 року приблизно о 01.58 год., ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Фольцваген Гольф» д.н. НОМЕР_1 , їдучи по вулиці Другетів неподалік будинку № 112 порушив правила дорожнього руху, а саме, при здійсненні маневру повороту, не ввімкнув сигнал покажчика повороту.

Екіпаж УПП «Олімп-0102» в складі інспекторів УПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які здійснювали патрулювання на службовому автомобілі, стали очевидцями порушення ПДР водієм автомобіля «Фольцваген Гольф» д.н. НОМЕР_1 , ввімкнули проблискові маячки на службовому автомобілі, наказуючи тим самим водію зупинити керований ним автомобіль на законну вимогу працівників поліції.

ОСОБА_4 , в свою чергу, діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи що працівники поліції які стали безпосередніми очевидцями порушення ним ПДР України, перебувають при виконанні службових обов`язків, по припиненню його протиправних дій які носять характер порушення ПДР, злісно виражаючи та демонструючи небажання виконувати законні вимоги працівника поліції особі інспектора УПП ОСОБА_6 , який покинувши службовий автомобіль став на перешкоді перед автомобілем «Фольцваген Гольф» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , намагаючись спонукати останнього, який намагався уникнути затримання збоку працівника поліції, шляхом заїзду на подвір`я приватного будинку № 4 по вул. Панькевича, припинити вчиняти правопорушення і зупинити автомобіль, розпочав подальший ру керованим ним автомобілем, безпосередньо спрямовуючи його на інспектора УПП ОСОБА_6 , збивши його з ніг, в результаті чого інспектор УПП впав на капот автомобіля «Фольцваген Гольф» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який зупинив керований ним автомобіль вже коли заїхав на територію дворогосподарства будинку 4 по вул. Панькевича, разом з інспектором УПП ОСОБА_6 , який продовжував утримуватись на капоті, на якому опинився в результати умисних протиправних дій ОСОБА_4 , вчинених ним з наміром вирватися при затриманні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення ОСОБА_4 відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаявся, шкодує про вчинене, просив суворо його не карати. Зазначив, що на даний час він хоч офіційно і ніде не працює, однак, працює на підро у разі призначення судом йому покарання у виді штрафу, зможе такий сплатити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала пояснення обвинуваченого. При призначенні покарання обвинуваченому просила суд врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є інвалідом третьої групи, визнання ним вини, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, такі йому відшкодовані в повному обсязі та призначення йому міри покарання залишив на розсуд суду в межах санкцій ч.2 ст.342 КК України. .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та обвинувачений , потерпілий не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є раніше не судимим, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , визнання ним вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому , приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами», суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, в межах санкцій ч.2 ст.342 КК України.

Саме таке покарання на думку суду , буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази - цифровий диск із маркуванням «Videx DVD-R» зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1