Єдиний унікальний номер 333/785/23
Провадження 1-кс/333/1836/23
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 захисник ОСОБА_3 подав до суду клопотання клопотанням про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 01.03.2023 слідчим ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0000004 проведено обшук, в ході якого у ОСОБА_5 було вилучено:

- мобільний телефон «Айфон» чорного кольору імеі НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , MEID НОМЕР_3 , із сім картою № НОМЕР_4 ;

- ноутбук «DELL» сіро-чорного кольору, модель Р 54 С, з маркуванням 0;

- флеш. носій «ЕТМ» сіро-білого кольору 80р, номер 188742 ERST з документами формату «Word», EXIM.

Обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2023 по справі № 333/785/23 провадження 1-кс/333/571/23.

Відповідно до ухвали до слідчого судді звернувся прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 з клопотанням про обшук у кримінальному провадженні №0000004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що посадові особи Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради уклали договір МЗЗ/ДПЕМ від 29.11.2022, після чого маючи на меті власне збагачення, в умовах воєнного стану, зловживаючи своїм службовим становищем, підписали акти приймання виконаних будівельних робіт від 29.12.2022, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати станом на 29.12.2022 з ТОВ «Будівельна компанія «Сила» (), якими підтвердили виконання робіт на загальну суму 863 448,92 грн, достеменно усвідомлюючи, що фактично умови договору не виконано, що призвело до розтрати бюджетних коштів та свідчить про ознаки скоєння злочину передбаченого ч.4 ст.191 КК України. Як вказано в клопотанні, відповідно до отриманої інформації від співробітників відділу ГВ ЗНД УСБ України в Запорізькій області безпосередніми організаторами злочинного механізму з привласнення бюджетних коштів є мешканці м.Запоріжжя ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Вказані особи мають корупційні зв`язки з посадовими особами Запорізької міської ради, що лобіюють їх інтереси щодо укладання договорів на виконання підрядних робіт за бюджетні кошти та забезпечують прийняття виконаних робіт за завищеною вартістю будівельних матеріалів. Відповідно до наявної інформації, ще з початку 2022 року між посадовими особами Департаменту з управління ЖКГ ЗМР та ОСОБА_7 й ОСОБА_5 було досягнуто злочинну домовленість щодо виконання ремонтних робіт під час яких здійснюватиметься привласнення бюджетних коштів.

Відповідно до ухвали слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку в житловому будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення оригіналів документації конкурсних торгів за результатами яких укладено договір №МЗЗ/ДПЕМ на виконання ремонтних робот з капітального ремонту із заміною електричних мереж житлового будинку АДРЕСА_2 , кошторисної документації, актів прийму виконаних робіт, платіжних документів, в тому числі, тих що підтверджують перерахування коштів за надані послуги з ремонту, будь-яких інших первинних бухгалтерських документів (договорів, нарядів, накладних тощо), що підтверджують виконання вказаних робіт, засобів мобільного зв`язку (мобільних телефонів, карток операторів стільникового зв`язку), комп`ютерної техніки (системних блоків, ноутбуків, нетбуків, планшетів, жорстких дисків), флеш носіїв, карток пам`яті, блокнотів, нотаток, чорнових записів, в яких міститься інформація, що має значення для розслідування даного кримінального провадження грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, інших речей, предметів та документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

В подальшому, 02.03.2023 року прокурор звернувся з клопотанням про арешт вилученого майна, у звязку з чим, 03.03.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено ухвалу по справі 333/785/23 провадження 1-кс/333/626/23, якою накладено арешт на вилучене майно.

Вважаю, що обставини, які слугували підставою для арешту вилученого майна, на даний час перестали існувати і можливо, без шкоди для кримінального провадження, скасувати такий арешт.

В судове засідання захисник не з`явився, надавши суду заяву про слухання клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.

В судове засідання прокурор не з`явився, надавши суду заяву про слухання клопотання без його участі, в якій зазначив, що проти клопотання заперечує.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали додані до клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для скасування арешту.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Судом встановлено, що 30.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 191 КК України (кримінальне провадження №0000004).

Згідно з матеріалами кримінального провадження на теперішній час підозра нікому не повідомлена.

Ухвалами слідчого судді Коунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2023 клопотання слідчого про арешт майна було задоволено, та серед іншого накладено арешт на наступне майно:

- мобільний телефон «Айфон» чорного кольору імеі НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , MEID НОМЕР_3 , із сім картою № НОМЕР_4 ;

- ноутбук «DELL» сіро-чорного кольору, модель Р 54 С, з маркуванням 0;

- флеш. носій «ЕТМ» сіро-білого кольору 80р, номер 188742 ERST з документами формату «Word», EXIM.

Із мотивувальної частини ухвали вбачається, що арешт на майно було накладено у відповідності до ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна даних, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Згідно з матеріалами кримінального провадження на теперішній час підозра нікому не повідомлена.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Вирішуючи питання обмеження права власності особи на матеріальні об`єкти, які відповідають критеріям, визначеним положеннями ст. 98 КПК України, та були вилучені під час проведення обшуку, слід керуватись відповідними нормами Кримінального процесуального кодексу України. В даному випадку - положеннями ст. ст. 170 - 174 КПК України.

Матеріалами клопотання не доведено, що вищевикладене майно на теперішній час підпадає під критерії речових доказів та являються предметом злочину, вони набуті кримінально-протиправним шляхом, тому арешт накладений слідчим суддею в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно вимог статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт на майно накладеного ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2023, в межах кримінального провадження №0000004, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме на:

- мобільний телефон «Айфон» чорного кольору імеі НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , MEID НОМЕР_3 , із сім картою № НОМЕР_4 ;

- ноутбук «DELL» сіро-чорного кольору, модель Р 54 С, з маркуванням 0;

- флеш. носій «ЕТМ» сіро-білого кольору 80р, номер 188742 ERST з документами формату «Word», EXIM.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1