Провадження №1-кс/523/2341/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2023 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , в порядку ст.303 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000023 про скасування постанови дізнавача СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 06.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду в порядку ст.303 КПК України зі скаргою на постанову про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № №0000023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

Заявник ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги та пояснив, що вчиненим ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, йому вчинено моральні страждання, в нього «болить душа», та саме він є потерпілим у даному кримінальному проваджені.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що відповідно до ст. 23 ЦК України є перелік вимог відповідно до яких особі завдана моральна шкода.

Ознайомившись з доводами клопотання, доданими до нього доказами та матеріалами наданого дізнавачем кримінального провадження слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги із наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.303 КПК України визначений імперативний перелік рішень, дій та бездіяльності дізнавача, слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження.

Безпосередньо п.5 ч.1 ст.303 КПК України оскарженню підлягає рішення прокурора, слідчого дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Згідно з вимогами ч.3 ст.110 КПК України, процесуальні рішення дізнавача, слідчого та прокурора приймається у формі постанови.

Це ж узгоджується із положеннями ч.5 ст.55 КПК України, відповідно до якої на уповноважену особу органу досудового розслідування чи прокурора покладається обов`язок винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, із аналізу зазначених законодавчих норм встановлено, що предметом оскарження за п.5 ч.1 ст.303КПК має бути процесуальне рішення уповноваженої особи: слідчого, дізнавача чи прокурора, викладені в мотивованій постанові.

До скарги, як доказ додана копія постанови від 06.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № №0000023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, у відповідь на заяву ОСОБА_4 про визнання потерпілим, відповідно до якої встановлено, що на даний час, в рамках проведення досудового розслідування не отримано жодних підтверджень завданої моральної шкоди ОСОБА_4 .

З дослідженої скарги та доданих до неї матеріалів, судом на разі не встановлено, які саме моральні страждання завдано ОСОБА_4 , внаслідок можливих неправомірних дій ОСОБА_5 , а його посилання «болить душа» не є підставою для скасування постанови дізнавача та визнання його потерпілим, на підставі чого суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 , в порядку ст.303 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000023 про скасування постанови дізнавача СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 06.07.2023 року про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1