УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 025 98 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 21.05.2019 винесено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, є обвинуваченим у інших кримінальних провадженням, тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, існують ризики вчинення дій щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи викладенні у клопотанні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, уважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Захисник заперечував, вважаючи клопотання не обґрунтованим, оскільки відсутні дані про належне повідомлення про підозру його підзахисного, переховування останнього від органу досудового розслідування, крім того уважав, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, наголошував, що не переховувався від слідства, про обвинувачення знав, однак його ніхто не викликав, поїхав до м. Одеси, оскільки йому запропонували роботу, по іншим кримінальним провадженням в належний спосіб виконує свої процесуальні обов`язки щодо явки до суду.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання у провадженні СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 191 001 000 025 98 від 18.03.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 21.05.2019 винесено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, вказане повідомлення про підозру з дотриманням вимог ст..111, 135 КПК України надіслано за допомогою засобів поштового зв`язку за адресою місця реєстрації ОСОБА_5 .

04.08.2023 ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді від 25.07.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлення про підозру. Отже, статусу підозрюваного особа набуває з моменту повідомлення їй про підозру в порядку, передбаченому Главою 22 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним зі складових елементів визначеного у статті 6 Конвенції права на справедливий суд.

Так, у пункті 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особі, проти якої порушено кримінальну справу і яка є офіційно повідомленою про юридичну і фактичну базу сформульованих проти неї обвинувачень (рішення у справі «Камазінскі проти Австрії», № 79; «Пеліс`є і Сассі проти Франції [BП]», № 51).

Порушення процесуального порядку повідомлення особі про підозру має наслідком ненабуття такою особою процесуального статусу підозрюваного.

Необхідно зважати, що повідомлення про підозру - один із найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формується та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення. Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Від законності зазначеної процесуальної дії залежить правомірність набуття особою статусу підозрюваного і вчинення всіх подальших слідчих дій за її участю у відповідному статусі, а також наявність правових підстав для її затримання чи застосування щодо неї будь-якого запобіжного заходу.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України.

Відповідно до змісту ч.ч. 1,2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Стаття 135 КПК України, регулює порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Разом з тим, матеріали клопотання слідчого не містять даних про повідомлення слідчим ОСОБА_5 в належний спосіб за правилами ст. 135 КПК України.

Так, з матеріалів долучених до клопотання слідчого вбачається, що 21.05.2019 винесено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України

При цьому, вказане повідомлення про підозру було направлено за місцем реєстрації ОСОБА_5 лише 30.08.2019 тобто через три місяці після його винесення, на підтвердження направлення вказаного повідомлення про підозру слідчим долучено накладну (арк..с.99), зі змісту якої вбачається, що повідомлення про підозру було направлено поштовим зв`язком, використовуючи послуги ПАТ «Укрпошта».

Разом з тим, будь-яких даних про вручення вказаного відправлення адресату матеріали клопотання не містять.

Європейський суд з прав людини зазначає, що стаття 6 Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про висунені проти нього матеріальні факти, на яких ґрунтується обвинувачення, а й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (рішення у справах «Маточча проти Італії», § 59; «Пенєв проти Болгарії», §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого про зміст пред`явленого обвинувачення повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, шляхом створення інформації без повідомлення про неї стороні захисту (рішення у справі «Маточча проти Італії», § 65).

Письмове повідомлення про підозру не може набути в процесуальному аспекті якості дійсності, реальності тільки внаслідок створення, складання та погодження його певними уповноваженими суб`єктами кримінального процесу. Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, передбачених поняттям «здійснити повідомлення про підозру».

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слідчим, до клопотання не долучено жодного документу, який би підтверджував факт отримання ОСОБА_5 вказаного повідомлення про підозру, або навпаки - неотримання такого повідомлення зазначеною особою.

Сукупність викладеного приводить слідчого суддю до висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які повинні враховуватись судом при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду негайно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 05.08.2023.

Слідчий суддя: