ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1811/23 Справа № 202/9502/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника(в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційними скаргами прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, офіційно працевлаштованого на посаді територіального супервайзера Південно-східного регіону в ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11липня 2023 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , було задоволено частково та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 16.08.2023 року, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, щоСУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000482 від 23.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

16 червня 2023 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286КК України.

Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного. Врахував слідчий суддя й те, що підозрюваний офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не судимий, однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на експертів та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення. Тобто, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, враховуючи положення ст. 182 КПК України та практику ЄСПЛ, слідчий суддя вирішив встановити в даному випадку заставу в розмірі 805 200 гривень. Такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 червня 2023 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за яке передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Того ж дня, підозрюваному ОСОБА_8 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але на судове засідання для розгляду вказаного клопотання підозрюваний ОСОБА_8 не з`явився та причину своєї неявки не повідомив.

20.06.2023 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що 20.06.2023 року підозрюваного ОСОБА_8 було госпіталізовано до стаціонару хірургічного відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР із діагнозом: спайкова хвороба органів черевної порожнини, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 було залишено без розгляду до виписки останнього на амбулаторне лікування.

На думку сторони обвинувачення, підставою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у результаті вчиненого злочину наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті трьох осіб, з яких два працівники правоохоронних органів, що без сумнівів створює резонанс в суспільстві. Будучи належним чином повідомленим, у судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не з`явився та причину своєї неявки не повідомив.

Підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на експертів, свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні дані та місце проживання свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу дає змогу останньому впливати на них для приховування дійсних обставин пригоди. Одна з потерпілих у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_10 є рідною матір`ю підозрюваного ОСОБА_8 , який безпосередньо впливає на її покази, поведінку під час досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим потерпіла може вживати додаткових заходів щодо затягування досудового розслідування і суду, маючи постійний контакт з підозрюваним у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу (альтернативи триманню під вартою у вигляді застави).

Вказаний ризик, зокрема, знайшов своє відображення у наступному: так, для забезпечення правового захисту підозрюваного ОСОБА_8 було залучено захисника - адвоката ОСОБА_7 , при цьому для представництва інтересів потерпілої сторони ОСОБА_10 залучено адвоката ОСОБА_11 , які між собою є подружжям. В подальшому дії зазначених адвокатів мали ознаки координації своїх дій та поєднання функцій сторони захисту та потерпілої сторони. Так, з боку ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 на дії слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 до Індустріального районного суду скеровано скарги на бездіяльність та надання матеріалів кримінального провадження для розкриття матеріалів кримінального провадження, які є критично важливими для об`єктивного розслідування та уникнення спотворення, множення різноманітних хибних версій події кримінального правопорушення та тим самим затягуванням досудового розслідування, що могло б призвести до порушення строків досудового розслідування та, як наслідок, закриття кримінального провадження щодо підозрюваного. Вказані скарги Індустріальним судом міста Дніпропетровська вивчені та прийнято рішення про залишення їх без розгляду.

Більш того, під час досудового розслідування встановлюються додаткові свідки кримінального правопорушення, на яких ОСОБА_8 зможе незаконно впливати у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

У разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_8 не обмежений у пересуванні, фінансових ресурсах, засобах комунікації для здійснення незаконно впливу на інших учасників кримінального провадження, зокрема шляхом вмовляння, підкупу, погроз.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку прокурора, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 , працюючи на посаді територіального супервайзера Південно-східного регіону в ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», за допомогою власної матері ОСОБА_10 , яка раніше була дотична до сфери охорони здоров`я та зберегла відповідні зв`язки, впливають на лікарняні заклади в місті Кривий Ріг, що надає ОСОБА_8 можливість тривалий час перебувати на стаціонарному лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» (перший раз з 23.05.2023 року до 14.06.2023 року, другий раз з 20.06.2023 року по теперішній час).

Що стосується ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, прокурор зазначає, що на сьогоднішні день підозрюваний ОСОБА_8 не позбавлений права керування транспортними засобами, добровільно не здав своє посвідчення на право керування транспортним засобом, та на разі може сісти за кермо, тому слідство не виключає можливості скоєння ним злочину повторно.

Крім того, прокурор вказує на те, що злочин, який скоїв ОСОБА_8 , спричинив загибель трьох людей, а отже слідчий суддя безпідставно визначив підозрюваному заставу, у разі внесення якої у будь-якому розмірі для ОСОБА_8 ризик її втрати шляхом звернення стягнення в дохід держави не є співмірним з можливістю визнання його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, застосуванням покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки та відшкодування завданої потерпілим шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11липня 2023 року в частині визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, якою зменшити розмір застави, визначивши її у розмірі - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, злочин вчинив вперше, вчинив кримінальне правопорушення немайнового характеру, яке відноситься до злочинів, вчинених з необережності, свою провину визнає у повному обсязі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, у період з 23.05.2023 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в МКЛ № 2 м. Кривий-Ріг, тілесні ушкодження, які він отримав під час ДТП, відносяться до тяжких.

Захисник зазначає, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів слідства, оскільки він розуміє, що при переховуванні сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі. З перших днів кримінального переслідування він жодного разу не вчиняв дії щодо переховування від органі слідства та суду.

Під час досудового розслідування ОСОБА_8 поводиться належним чином, не висловлює погрози, спроби тиску, відсутні відомості щодо так званих «кримінальних зв`язків», за допомогою яких він зможе впливати на учасників кримінального провадження. Окрім того, стан його здоров`я, що підтверджується матеріалами справ, взагалі не дозволяє йому вільно пересуватись. Відсутні також і покази свідків та потерпілих щодо здійснення підозрюваним тиску на них.

Крім цього, адвокат вказує на те, що згідно з вимогами ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Але слідчий суддя визначив максимальну заставу як особі, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 805 200 гривень, яка є занадто великою для ОСОБА_8 , а розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку сторони захисту, був би законним та справедливим.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, доводи прокурора, який вважав за необхідне задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення та відмовити в задоволенні апеляції апеляційної скарги захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги поданих апеляційних скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000482 від 23.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

16 червня 2023 року, ОСОБА_8 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286КК України, за яке передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 травня 2023 року приблизно о 17 годині 27 хвилин водій ОСОБА_8 ,керуючи технічно справним автомобілем - «Mersedes GLA 250» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ,належить ОСОБА_12 , рухався в світлий час доби по сухому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги Н-11 сполученням «Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв» на території Софіївського району Дніпропетровської області з боку міста Кривий Ріг в напрямку міста Дніпро,яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку,у цей же час попереду нього рухалися інші транспортні засоби. Разом із ОСОБА_8 у вказаному транспортному засобі на передньому пасажирському сидінні перебувала його сестра ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вищевказаний час, тобто 23 травня 2023 року приблизно о 17 годині 27 хвилин, в зустрічному напрямку по вказаній проїзній частині під керуванням водія ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухався автомобіль «MAZDA 3»реєстраційний номер НОМЕР_3 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні.

Під час руху водій ОСОБА_8 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, маючи об`єктивну можливість виявити дорожню розмітку п. 1.1 ПДР України (вузька суцільна лінія) та дорожній знак 3.25 ПДР України (Обгін заборонено), розуміючи, що проїзна частина по ходу його руху має підйом та в умовах недостатньої видимості почав виконувати маневр обгону транспортних засобів, які рухались попереду нього у попутному напрямку, для чого перетнув дорожню розмітку п. 1.1 ПДР України (суцільна лінія) і виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши при цьому перевагу у русі водію автомобіля «MAZDA 3»реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_14 , який в цей час рухався у зустрічному напрямку по своїй полосі для руху, та в районі 34 км. автодороги Н-11 допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «Mersedes GLA 250» реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою частиною вже зазначеного автомобіля «MAZDA 3» на правому узбіччі смуги руху останнього.

Наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, в їх взаємозв`язку та сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на експертів та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, об`єктивно існують з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного. Тож, для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених прокурором у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Така позиція суду першої інстанції цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, а саме те, що останній офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не судимий, втім колегія суддів не вважає їх такими, що можуть вплинути на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . Не спростовують вони й висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту. До того ж, ці обставини існували і на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Що стосується розміру визначеної слідчим суддею ОСОБА_8 застави, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, його сімейного та майнового становища визнав за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 805 200 гривень, тобто такий, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте такий, що здатний забезпечити завдання кримінального провадження, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді в цій частині та вважає, що застава саме в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним апеляційні доводи як сторони захисту щодо зменшення розміру застави, визначеної ОСОБА_8 слідчим суддею, так і сторони обвинувачення стосовно застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі без визначення застави, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції цілком законним і обґрунтованим, яке підлягає залишенню без змін, а подані на нього апеляційні скарги - такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3