Справа № 740/28/22
Провадження № 1-кп/740/66/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судово го засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

- прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- особа, щодо якої передбачено застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

- законний представник особи, щодо якої передбачено застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 ,

- захисник адвокат ОСОБА_8 ,

- потерпілий ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі краскіно хасанського району приморського краю рф, є громадянином України, має вищу освіту, неодружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні № 0000843 від 19.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

установив:

ОСОБА_6 , перебуваючи у стані неосудності, коли

він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хворобливого стану психіки, 19.09.2021 близько 17 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 21 по вул. Овдіївській у м. Hiжині Чернігівської області, у стані наркотичного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, безпосередньо пов`язаних з виконанням службових обов`язків з патрулювання міста, достовірно знаючи, що інспектор відділу реагування патрульної поліції Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_9 знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, перебуває у форменому одязі та є працівником правоохоронного органу, підійшов до потерпілого та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив ОСОБА_9 побої у вигляді гематоми, набряку та забою м`яких тканин обличчя.

Дії ОСОБА_6 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 575 від 14.12.2021 у ОСОБА_6 має місце психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0 - за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). ОСОБА_6 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюються, тому йому показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Крім того, у ОСОБА_6 на час проведення судово-психіатричного дослідження параноїдна шизофренія, яка позбавляє його здатності правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та надавати про них правильні показання; йому показане застосування примусових заходів медичного характеру із посиленим наглядом.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 пояснив, що його сина затримали працівники поліції, хоча він не порушував громадський порядок та спокій громадян. Поліцейським син здався підозрілим, але затримувати його не було необхідності, оскільки ніякої шкоди суспільству він не спричиняв. Зазначив, що працівниками поліції були вчинені протиправні дії стосовно сина, вони йому зламали кісточку в нозі, не надали жодної допомоги, лікуванням сина займався він, протягом 3 тижнів син знаходився на лікуванні. Вважає, що оцінку діям поліцейських буде надано пізніше, хоча і пройшло забагато часу. Вважає, що син перебував у стресовому стані, поліцейські спровокували його, що призвело до таких наслідків. Крім цього, його син є особою з інвалідністю армії ІІ групи вже близько 15-17 років. За цей час син перебував на лікуванні близько 9 разів, нині постійно перебуває під наглядом батьків, не становить загрози суспільству. До війни син лікувався стаціонарно у м. Чернігові, а після початку воєнних дій він двічі на місяць ходив до лікаря, де амбулаторно лікувався, є позитивна динаміка в лікуванні, його стан покращився. Вдома у сина поведінка нормальна, і там йому краще в оточенні близьких, бо коли він у лікарні, то йому не надають належної уваги. Вважає, що сину буде краще вдома, ніж на лікуванні у медичному закладі. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування заходів медичного впливу до його сина, оскільки не відомо, як обернеться його психологічний стан у лікарні.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що 19.09.2021 під час патрулювання разом з напарником ОСОБА_10 у м. Ніжині по вул. Овдіївській, вони їхали в службовому автомобілі у форменому одязі, помітили на вулиці підозрілу особу чоловічої статті, який щось шукав під забором та вів себе підозріло, тому вони хотіли перевірити його особу, але той, коли побачив їх, почав утікати. Чоловік біг у його сторону, він намагався зупинити, але у відповідь отримав удар рукою в область обличчя, а саме кулаком у ліву сторону. Після удару в потерпілого потемніло в очах та з грудей впала бодікамера на підлогу. Прийшовши до тями, він підняв бодікамеру і побачив, що його напарник ОСОБА_11 побіг за цим чоловіком, він також побіг до них. ОСОБА_12 першим наздогнав чоловіка, той почав відбиватись та вони разом впали на землю, боролися, потерпілий змушений був застосувати газ Терен-4, бо була загроза, чоловік чинив опір, вдарив поліцейського, вів себе агресивно, був під дією наркотичного чи алкогольного сп`яніння, а тому вони вдягли йому кайданки. Інший наряд поліції відвіз чоловіка у відділ поліції. Він продовжив роботу цього дня, до лікарні звернувся через декілька днів через погане самопочуття, лікувався у м. Чернігові.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що з напарником ОСОБА_9 у м. Ніжині по вул. Овдіївській вони під час патрулювання в службовому автомобілі помітили підозрілу особу чоловічої статті, який щось шукав під забором, копирсався в кущах та вів себе підозріло, тому вони зупинились, щоб перевірити особу на наявність заборонених наркотичних речовин. Помітивши їх, він перейшов на другу сторону дороги і почав утікати. Першим з автомобіля вийшов напарник. Коли він вийшов, то побачив, як цей чоловік біг і на бігу вдарив рукою по голові напарника в ділянку брови чи скроні обличчя, вже точно не пам`ятає, той закричав від удару, чоловік побіг далі, він побіг за ним, наздогнав, зупинив, застосував заходи фізичного впливу повалив на землю. Було проведено поверхневий огляд цього чоловіка, йому ніхто не завдавав тілесних ушкоджень.

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду предмета від 21.09.2021, з якого убачається, що при перегляді відеозапису на 3 секунді видно, як ОСОБА_6 завдав удар кулаком правої руки в обличчя працівнику поліції ОСОБА_9 , після чого почав тікати. Подія відбувалася в м. Ніжин і по вул. Овдіївська, 21. На відео також видно момент затримання та доставлення до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 поліцейськими ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (а. с. 72-74);

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2021, де вказано, що ОСОБА_6 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 75);

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_9 не перебуває у стані сп`яніння (а. с. 76);

- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2021, відповідно до якого ОСОБА_13 не перебуває у стані сп`яніння (а. с. 77);

- висновком судово-психіатричного експерта № 575 від 12.12.2021, відповідно до якого у ОСОБА_6 має місце тяжкий психічний розлад в формі параноїдної шизофренії (F20.0 за Міжнародною класифікацією хвороб перегляду) і йому показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу з посиленим наглядом. У період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, мав місце тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії (F20.0 - за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), який позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Наявний у ОСОБА_6 психічний розлад позбавляє його здатності правильно сприймати обставини, які мають значення для цього кримінального провадження та надавати про них правильні свідчення (а. с. 78 85);

- висновком судово-психіатричного експерта № 576 від 14.12.2021, відповідно до якого у ОСОБА_6 мають місце ознаки психічних та поведінкових розладів унаслідок вживання каннабіоїдів, синдром залежності (12.2. за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), зв`язку з чим йому показане відповідне протинаркотичне лікування (а. с. 86 89);

- висновком експерта № 223 від 14 грудня 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась струсом головного мозку, забоєм лівого очного яблука та поверхневою забійною раною лоба зліва. Орієнтовна давність утворення відмічених тілесних ушкоджень становить не пізніше 10 години 21 хвилини 22 вересня 2021 року. В утворенні їх могла мати місце дія тупого предмета по механізму удару, а особливості їх характеру та локалізації не виключають можливості виникнення за умов, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи, а саме: «...наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя....». За ступенем тяжкості вони згідно з п. 2.3.1 (а), п. 2.3.2 (а), п. 2.3.3 та п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України за № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я, строком не більше 21 дня. Відповідно до кількості тілесних ушкоджень, які були встановлені при експертизі, зважаючи на їх характер та розташування, можна вважати, що в даному випадку міг мати місце однократний травматичний вплив на тіло потерпілого, при цьому місцем прикладання травмуючої сили була його ліва лобно-очна ділянка голови (а. с. 69 71).

Таким чином, судом достовірно встановлено та суд вважає доведеним, що 19.09.2021 близько 17 год. 00 хв. біля будинку № 21 по вул. Овдіївській у м. Hiжині Чернігівської області було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також, що його вчинив саме ОСОБА_6 , який під час вчинення вищевказаних дій перебував у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Частинами 1 та 2 ст. 512 КПК України передбачено, що судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність (ч. 1 ст. 18 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Статтею 94 КК України встановлено вичерпний перелік видів примусових заходів медичного характеру, які можуть бути, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовані судом до таких осіб.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду (ч. 4 ст. 94 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Разом з цим в абз. 2 п. 15 вищевказаної постанови роз`яснено, що в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Також суд ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 234/18511/18 (провадження № 51-4960км19), згідно з яким оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали.

Дослідивши надані докази в їх сукупності з точки зору належності та допустимості, заслухавши також пояснення законного представника та захисника, думку прокурора, який вважав, що клопотання внесено за наявності достатніх підстав та підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 учинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, тому до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру, суд дійшов висновку про задоволення клопотання.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним діяння, тяжкість та характер захворювання, ступінь небезпечності, і вважає необхідним застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, що підтверджується відповідними експертними висновками.

Посилання законного представника на покращення стану здоров`я ОСОБА_6 не підтверджене жодними належними і допустимими доказами; жодних заяв/клопотань з приводу з`ясування цього питання не заявлялося. Отже, відсутні підстави для висновку, що на цей час відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру. Крім цього, законним представником та захисником не надано суду жодних доказів на спростування вчинення ОСОБА_6 указаного суспільно небезпечного діяння.

Запобіжний захід не обирався і такого клопотання під час судового розгляду до суду не подавалося.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не подавався.

Відомостей про наявність речових доказів суду не надано.

Керуючись ст. 376, 503 513, 516 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000843 від 19.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Копію ухвали після оголошення негайно вручити прокурору, захиснику, законному представнику та особі, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1