Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження №295/15750/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 14.03.2023 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції або прийняти рішення по суті та задовольнити його клопотання. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що він перебував під вартою з 30.07.2016 року та вироком Іванківського районного суду Київської області від 24.04.2017 року був засуджений за п.1, 12 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.07.2021 року вказаний вирок залишено без зміни. Проте, йому зараховано в строк відбування покарання строк перебування його під вартою за періоди з 30.07.2016 по 22.11.2017р. та з 10.12.2019 по 06.07.2021 року, що суперечить вимогам закону.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 14.03.2023 року частково задоволено клопотання засудженого та зараховано йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.07.2016 по 22.11.2017 та з 10.12.2019 по 06.07.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Іванківського районного суду Київської області від 24.04.2017 року. В частині зарахування строку з 22.11.2017 по 10.12.2019 року відмовлено, оскільки вказаний строк не є строком попереднього ув`язнення.

Заслухавши доводи засудженого та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 24.04.2017 року ОСОБА_7 був засуджений за п.1, 12 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22.11.2017 року вказаний вирок змінено лише в частині визнання доказів недопустимими, в решті вирок залишено без зміни.

Таким чином, вирок набрав законної сили 22.11.2017 року та ОСОБА_7 вважається засудженим.

В подальшому постановою Верховного Суду від 10.12.2019 року ухвалу апеляційного суду від 22.11.2017 року скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції, тобто з 23.11.2017 року до 10.12.2019 року ОСОБА_7 вважався таким, що відбуває покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 24.04.2017 року, а після скасування вироку Верховним Судом він знову набув статусу обвинуваченого.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.07.2021 року вирок Іванківського районного суду Київської області від 24.04.2017 року залишено без зміни.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ККС ВС від 26.02.2020 у справі №497/349/16-к та усталеної практики Верховного Суду (постанови від 5 квітня 2018 року у справі №265/2339/14-к, від 3грудня 2019 року у справі №537/400/17 тощо) у випадку скасування касаційним судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції щодо злочину, який вчинено до 20 червня 2017 року включно, період перебування особи в місцях позбавлення волі чи в установах попереднього ув`язнення (для участі в цьому кримінальному провадженні):

- з дня набрання вироком суду першої чи апеляційної інстанції законної сили і до дня ухвалення відповідної постанови Верховним Судом вважається періодом відбування покарання на підставі вироку суду, що набрав законної сили, і не є попереднім ув`язненням, а тому положення ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року) не підлягають застосуванню до цього періоду;

- з дня скасування Верховним Судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції і до дня набрання вироком законної сили за результатами нового розгляду в суді першої та/або апеляційної інстанцій підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання засудженого та зарахував йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.07.2016 по 22.11.2017 та з 10.12.2019 по 06.07.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Іванківського районного суду Київської області від 24.04.2017 року.

Доводи апелянта про те, що зарахуванню підлягає весь період перебування його під вартою з 30.07.2016 по 06.07.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам ч.5 ст.72 КК України ( в редакції ЗУ №838-VIII від 26.11.2015 року) та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

На підставі наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 14.03.2023 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :