15.05.2023 Справа № 363/11/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0001028, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 вересня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Дубровиця, Дубровецького району, Рівненської області, не одружений, зі слів перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2021 року, близько 22:30, ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті вулиці Шкільна та вулиці Київська, у м. Вишгород Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, наніс один удар за допомогою номерного знаку, який тримав в правій руці, в лобно-скроневу ділянку, з лівої сторони, обличчя ОСОБА_4 . Одразу після цього, ОСОБА_7 наніс один удар лобною ділянкою своєї голови в область обличчя, а саме над лівим оком, а також один удар лівою рукою зібраною в кулак в область обличчя, а саме нижню щелепу, один удар правою рукою зібраною в кулак в область обличчя та один удар лівою ногою в область тулуба з правої сторони ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_7 згідно висновку експерта

№229/Д/№177/Д-2021 р. спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: перелому альвеолярного паростка нижньої щелепи; вивиху 31,41,42-го зубів; забійних ран (слизової нижньої губи /2/). Тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран слизової оболонки нижньої губи та вивих 31,41,42 зубів за критерієм тривалості розладу здоров`я, відносяться відповідно до пункту 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України, до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6, але не більше ніж 21 день. Тілесне ушкодження у вигляді перелому альвеолярного паростка за критерієм тривалості розладу здоров`я, відноситься відповідно до пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України, до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для повного зрощування даного перелому потрібен строк понад 21 день.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, визнав, попередньо відмовившись надавати пояснення, у зв`язку з чим, судом досліджено усі надані сторонами кримінального провадження докази та встановлено, що його вина в повній мірі підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у суді доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що 5 вересня близько 22:30 йому надійшов дзвінок від товариша, який повідомив, що потрапив в ДТП в місті Вишгород біля перехрестя вулиць Шкільна та Київська, оскільки він на даний момент проживав у місті Вишгород, товариш звернувся до нього за допомогою та попросив взяти з собою повербенк, оскільки у водія розряджався телефон. Через 10 хвилин він прибув на місце ДТП та побачив біля автомобіля обвинуваченого, який агресивно себе поводив. Побачивши це, потерпілий вирішив пройти повз нього і запитати, чи має обвинувачений якесь відношення до цього ДТП, оскільки друзі йому попередньо повідомили, що другий учасник ДТП залишив місце події. Коли потерпілий проходив повз обвинуваченого, то безпідставно отримав від нього удар номерним знаком, внаслідок чого виник конфлікт. Потерпілий намагався з`ясувати, за що йому нанесено удар, та на його запитання почув лише погрози та агресію. Потерпілий відійшов від обвинуваченого до друзів і в цей момент з`явився ще один невідомий йому чоловік, який намагався припинити бійку. Обвинувачений постійно погрожував і намагався залякати потерпілого. Обвинувачений підійшов до потерпілого та наніс удар лобною ділянкою в обличчя, після чого він з друзями знову відійшов далі, щоб не провокувати конфлікт в очікування працівників поліції, оскільки їх було попередньо викликано водієм після ДТП. Через деякий час обвинувачений знову підійшов до потерпілого. Потерпілий, після двох попередніх ударів, з метою захисту від наступних ударів обвинуваченого, тримав перед обличчям руки, але обвинувачений, побачивши, як він тримає руки, запитав навіщо він це робить і сказав, що він просто хоче поговорити і в момент коли потерпілий опустив руки, обвинувачений знову завдав йому удар в нижню щелепу внаслідок чого, відчувши прилив крові у роті, він впав на землю та він відчув ще один удар ногою по тілу в бік. Друзі підняли потерпілого та відвели в іншу сторону. Спльовуючи кров, він відчув, що його нижні зуби не в природному положенні. У цей час приїхали працівники поліції та почали з`ясовувати обставини бійки та ДТП. Працівники поліції забрали потерпілого до відділку, де взяли його свідчення та порадили звернутися до Вишгородської лікарні, де йому провели огляд, зробили рентген та направили до Київської обласної лікарні куди він і поїхав. Там потерпілому надали відповідну допомогу, рекомендації стосовно подальшого лікування та повідомили, що ситуація доволі критична і потрібно виправляти перелом, після чого потерпілий з товаришем повернулися до відділку для подальшого з`ясування обставин по справі. Після події обвинувачений з потерпілим на зв`язок не виходив допомоги не пропонував, при цьому не заперечує того, що не бажав, щоб слідчий розголошував його номер мобільного телефону. Потерпілий вважає, що конфлікт з обвинуваченим не вичерпано та має до нього претензії, оскільки заподіяну шкода не відшкодовано.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що

5 вересня 2021 року близько 22:00-22:30 він рухався до магазину АТБ та посеред дороги побачив машину і трьох людей які стояли біля неї. Він підійшов до людей, щоб запитати чи потрібна допомога на що отримав відповідь, що це не його справа, після чого у них виник конфлікт без застосування фізичної сили. Потім він побачив потерпілого, який наближався, та ОСОБА_7 вирішив, що той цілеспрямовано біжить до нього, щоб завдати шкоди, а тому він його відштовхнув. Потерпілий у відповідь почав штовхати його на що обвинувачений дав зворотну відповідь. Щодо нанесення удару потерпілому номерним знаком, зазначивши, що не пам`ятає цього, можливо був в стані афекту, однак теоретично міг це зробити. Точну кількість ударів та в яку частину тіла він наніс потерпілому, сказати не зміг, зазначивши, що це були хаотичні удари, можливо лобною ділянкою, можливо рукою в обличчя та один по тулубу. Обвинувачений вказав, що конфлікт тривав близько 30 хвилин, закінчився тим, що учасники припинили поводитися агресивно один до одного та очікували поліцію. По приїзду правоохоронців обвинувачений поїхав до поліції для надання пояснень. Обвинувачений повідомив, що наркотичних та алкогольних напоїв не вживав, свій стан оцінював як повністю адекватний. Обвинувачений зазначив, що після події, він звертався до слідчого з метою отримати номер телефону потерпілого, щоб залагодити конфлікт, проте йому було відмовлено, посилаючись на те, що не мають права розголошувати цю інформації і на прохання потерпілого, його номер телефону не розголошувати.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що перебуває з потерпілим в дружніх стосунках, 5 вересня 2021 року близько 22:30 він з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились у місті Вишгород на перехресті вулиць Шкільної та Київської та у зв`язку з ДТП в яку він потрапив, чекали наряд поліції. Коли вони очікували працівників поліції, до них підійшов обвинувачений, який почав агресивно себе поводити частково погрожуючи фізичною розправою з вимогою повернути йому номерний знак з транспортного засобу, який був другим учасником ДТП та покинув місце події. Він з друзями відійшов в інший бік від автомобіля та обвинуваченого, щоб тримати дистанцію, але він йшов за ними не припиняючи погрожувати та намагаючись з`ясувати обставини ДТП. Вони намагалися злагодити конфлікт та заспокоїти чоловіка. Потім обвинувачений підійшов до задньої частини автомобіля, відірвав задній номерний знак та пішов в невідомому напрямку, але через 1,52 хвилини повернувся з ще одним незнайомим чоловіком. В цей час до них підійшов потерпілий, якому хтось з друзів зателефонував та попросив приїхати та принести павербенк, оскільки його телефон розрядився. Потерпілий йшов з боку вулиці Київська, а обвинувачений з боку Шкільної, коли обвинувачений підійшов до потерпілого то наніс удар номерним знаком в область голови потерпілого. Після удару потерпілий похилився, але зміг підійти до них, а обвинувачений, після нанесення удару залишився на тому ж місці і його товариш намагався заспокоїти, однак він продовжував погрожувати та вести себе агресивно, повертаючись до потерпілого для того, щоб з`ясувати стосунки. В момент, коли був біля автомобіля, обвинувачений наніс ще один удар потерпілому, якого він не бачив, але чув, як товариші кричали відійти та не чіпати ОСОБА_11 . Після цього обвинуваченого відтягнув його товариш, приблизно на 100 метрів, але він все одно повертався для того, щоб розібратися з потерпілим, не припиняючи агресивно себе поводити. Все одно, нападник наблизився до потерпілого та наніс йому два удари: один з них був лівою рукою зібраною в кулак в область голови, а другий кулаком правої руки також в область голови. Потім товариш обвинуваченого намагався відтягти його, але він встиг нанести ще один удар лівою ногою по тулубу спереду. Після цього удару потерпілий впав на землю та свідок допоміг йому підвестись. Потерпілий був в свідомості, однак в нього виступала кров з роту та були вибиті нижні зуби. Нападник знову повертався та агресивно висловлювався в сторону потерпілого та його товаришів. Потім приїхали працівники поліції, які почали оглядати потерпілого та вели розмову з обвинуваченим, який заперечував свою вину. В цей час потерпілий зателефонував знайомому - ОСОБА_12 , який з дозволу поліції забрав потерпілого. Після чого вони поїхали до відділку надавати покази за фактом побиття.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що перебуває з потерпілим в дружніх стосунках, 5 вересня 2021 року близько 22:00 повертаючись з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 додому їх автомобіль потрапив в ДТП, але другий учасник залишив місце пригоди. Він з товаришами вийшли з автомобіля для того, щоб оглянути його та побачили, що номерний знак іншого автомобіля під час зіткнення приклеївсь до автомобіля на якому вони їхали. Оглянувши автомобіль, він з товаришами викликали поліцію та чекали на приїзд правоохоронців, при цьому номерний знак іншого учасника ДТП перекинули через паркан. Хтось із товаришів зателефонував потерпілому та попросив приїхати взявши з собою зарядний пристрій. Після чого з`явився обвинувачений з товаришем та почав агресивно себе поводити з`ясовуючи, де номерний знак та, хто є власником автомобіля. Побачивши, що обвинувачений неадекватно себе поводить, він з друзями відійшов на безпечну дистанцію, продовжуючи очікувати на правоохоронців. Потім обвинувачений підійшов до автомобіля, зірвав номерний знак та пішов в невідомому напрямку, але повернувся. Коли прийшов потерпілий, то обвинувачений наніс йому удар в область обличчя номерним знаком, після якого потерпілий відійшов від обвинуваченого до них. Обвинувачений в цей час підходив та відходив, намагаючись з`ясувати, хто є власником автомобіля. У момент коли він з ОСОБА_14 оглядали автомобіль, то обвинувачений наніс потерпілому ще один удар, якого вони не бачили. Повернувшись до потерпілого він побачив, що обвинувачений наніс один удар правою рукою зібраною в кулак в область голови, потім лівою рукою також в область голови та, коли потерпілий впав на землю, то обвинувачений наніс удар ногою в область грудної клітини. Потерпілого підняв з землі ОСОБА_15 та його забрав знайомий ОСОБА_16 , якому перед цим зателефонував потерпілий, приблизно в цей час приїхала поліція та почали з`ясовувати обставини справи. Свідок зазначив, що після побиття у потерпілого з ротової порожнини текла кров та були вибиті зуби, номерний знак вони сховали до того, як прибув обвинувачений.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що з потерпілим перебувають в дружніх стосунках, 5 вересня 2021 року близько 22:00, він та ще двоє свідків поверталися від потерпілого ОСОБА_17 .Дзюраха до Києва, однак в місті Вишгород потрапили в ДТП. Після події він з друзями вийшов з автомобіля, щоб оцінити масштаб пошкодження, інший учасник ДТП зник. Оскільки, у ОСОБА_15 розрядився телефон, вони зателефонували потерпілому для того, щоб він приніс зарядний пристрій та продовжили чекати наряд поліції, який викликали перед цим. Також, вони побачили, що номерний знак іншого учасника ДТП, який залишив місце пригоди залишився на їхньому автомобілі та один зі свідків почав записувати відео для підтвердження обставин ДТП. Через хвилин 15 до них підійшов обвинувачений який поводив себе неадекватно, можливо був в стані алкогольного сп`яніння, почав з`ясовувати, хто був водієм та вимагати номерний знак від автомобіля. Весь час вони намагалися уникнути конфлікту, але обвинувачений погрожував фізичною розправою. Обвинувачений підійшов до автомобіля та зірвав номерний знак, яким згодом наніс удар потерпілому, який прийшов на прохання друзів. Обвинувачений весь час підходив до них, то відходив, а потім підійшовши впритул до потерпілого наніс йому удар головою в обличчя. Весь час до обвинуваченого підходив його товариш та намагався його забрати, але обвинувачений знову повертався та погрожував всім, агресивно себе поводячи, а потім наніс потерпілому один удар лівою рукою, зібраною в кулак, в область голови, другий правою рукою зібраною в кулак в область голови, лівою ногою в область тулуба після яких потерпілий впав, а товариш обвинуваченого відтягував його. Потім приїхали правоохоронці та почали з`ясовувати обставини справи.

У судовому засіданні в порядку встановленому статтею 358 КПК України досліджені документи.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001028 від 6 вересня 2021 року, 6 вересня 2021 року о 00:10 до чергової частини Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що 6 вересня 2021 року о 00:08 за адресою: Київська обл., м. Вишгород, на перехресті доріг по вул. Шкільна-Київська, невідома особа нанесла тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До ШМД звернувся самостійно (том 2 а.с. 11).

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 6 вересня 2

021 року, потерпілим ОСОБА_4 зазначено, що 5 вересня 2021 року, о 22:30, за адресою

м. Вишгород, перехрестя доріг по вул.. Шкільна-Київська, невідома йому особа нанесла тілесні ушкодження, а саме вибила йому три зуби з нижньої щелепи (том 2 а.с. 13-14).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 вересня 2021 року за участі потерпілого ОСОБА_4 , під час якого потерпілий розповів про обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_18 (том 2 а.с. 20-24).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від

20 вересня 2021 року потерпілий ОСОБА_4 впізнав на фото №2 особу ОСОБА_7 , який 5 вересня 2021 року, приблизно о 22:30, за адресою: м. Вишгород, перехрестя вулиць Шкільна-Київська, наніс йому тілесні ушкодження (том 2 а.с. 25-27).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від

5 жовтня 2021 року свідок ОСОБА_9 впізнав на фото №1 особу ОСОБА_7 , який 5 вересня 2021 року, приблизно о 22:30, за адресою: м. Вишгород, перехрестя вулиць Шкільна-Київська, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 (том 2 а.с. 28-30).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від

4 жовтня 2021 року свідок ОСОБА_8 впізнав на фото №2 особу ОСОБА_7 , який 5 вересня 2021 року, приблизно о 22:30, за адресою: м. Вишгород, перехрестя вулиць Шкільна-Київська, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 (том 2 а.с. 31-33).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 4 жовтня 2021 року за участі свідка ОСОБА_8 , під час якого свідок розповів про обставини вчинення щодо ОСОБА_4 кримінального правопорушення та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 (том 2 а.с. 34-40).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від

5 жовтня 2021 року свідок ОСОБА_10 впізнав на фото №3 особу ОСОБА_7 , який

5 вересня 2021 року, приблизно о 22:30, за адресою: м. Вишгород, перехрестя вулиць Шкільна-Київська, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 (том 2 а.с. 41-43).

Згідно висновку експерта №229/Д/№177/Д-2021 р. у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: перелома альвеолярного паростка нижньої щелепи; вивиху 31, 41,

42-го зубів; забійних ран (слизової губи /2/). Тілесні ушкодження, а саме: забійні рани слизової оболонки нижньої губи та вивих 31,41, 42 зубів за критерієм тривалості розладу здоров`я, відносяться до п. 2.2.1 «Правил медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6, але не більше ніж 21 день. Тілесне ушкодження, а саме: перелом альвеолярного паростка за критерієм тривалості розладу здоров`я, відносяться відповідно до п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України - до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для повного зрощування даного перелома потрібен строк понад 21 день. Виходячи з того, що виявлені при проведенні судово-медичної експертизи тілесні ушкодження (а саме вивих 31,41,42 зубів) знаходяться в одній анатомічній ділянці (по центру нижньої щелепи), можна припустити, що мав місце не менш ніж 1 (один) травматичний вплив. Але, у зв`язку з відсутністю у наданій медичній документації даних про конкретній локалізації перелома альвеолярного паростка та забійних ран на слизовій оболонці нижньої губи, дати достовірну об`єктивну відповідь на поставлене питання щодо кількості ударів нанесених потерпілому відносно кожної травмованої ділянки тіла, не є можливим. Не виключається можливість утворення наявних у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесних ушкоджень, за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_8 під час слідчого експерименту за його участі від

04:10.2021 року (том 2 а.с. 44-45).

9 грудня 2021 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України та вручено пам`ятку підозрюваного (том 2 а.с.17-19).

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні. Висновок судової експертизи суд вважає науково обґрунтованими і вірно вмотивованими, що в повній мірі ґрунтуються на досліджених медичних документах, відповідають вимогам Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України і сумнівів у суду не викликають.

З досліджених доказів суд визначає динаміку події кримінального правопорушення, згідно яких подія між потерпілим та обвинуваченим мала очевидний, агресивний характер та згідно встановлених судом обставин застосоване обвинуваченим насильство мало миттєвий характер, який завдав два раптових удари руками зібраними у кулак в область обличчя потерпілому, чого було достатньо для заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, враховуючи зміст та обсяг висунутого обвинувачення, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми діями вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку страту працездатності менш як на одну третину, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений частиною першою статті 122 КК України.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_7 кваліфіковано вірно за частиною першою статті 122 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд з урахуванням положень статей 50, 65-67 КК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, характер та мотиви допущених ним порушень, його ставлення до цього порушення та поведінку після вчинення злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, суд враховує положення статті 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції частини першої статті 122 КК України, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є нетяжким злочином.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який офіційно не працює, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, посередню характеристику за місцем проживання: АДРЕСА_2 . Доказів того, що на його утриманні є малолітня дитина суду не надано. Згідно досудових доповідей, складених органами пробації за місце фактичного проживання ОСОБА_7 та за зареєстрованим місце проживання, орган пробації вважає, що, з урахуванням способу життя, історію правопорушень, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення та середній ступінь ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, є можливим виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язки, передбачені статтею 76 КК України

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає визнання провини.

Обставин, яку обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Врахувавши всі вищезазначені обставини, а також враховуючи тверду позицію потерпілого, який висловилися про застосування до обвинуваченого покарання, яке слід відбувати реально, те, що обвинуваченим не відшкодовану заподіяну шкоду потерпілим, навіть після зустрічі з потерпілим на стадії судового розгляду, щирої, належної і критичної оцінки своєї протиправної поведінки не висловив, суд вважає що у даному конкретному випадку обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції частини першої статті 122 КК України, а саме у виді обмеження волі, яке він повинен відбувати реально.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як зазначив ККС в складі ВС в постанові від 11 травня 2021 року № 623/3374/18 суд, призначаючи засудженому покарання із застосуванням статті 75 КК, повинен, насамперед, ураховувати ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, невідворотність наслідків, що настали, обставини, які обтяжують покарання.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням (стаття 75 КК) може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (постанова ККС ВС від 10.08.2021 року № 235/689/20).

В постанові ККС в складі ВС від 08.02.2018 року № 730/965/16-к зазначено, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так, судом встановлено підставу, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визнання ним вини, яка судом враховується під час призначення покарання у межах санкції частини першої статті 122 КК України, водночас підстав для застосування положень статті 75 КК України не встановлено, оскільки обвинувачений, визнаючи свою винуватість у вчиненні протиправних дій (кримінального правопорушення злочину), на думку суду, не усвідомив протиправність своїх дій та не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого та за відсутності щирого каяття, не пошкодував про вчинене.

Матеріали справи не містять даних, які б підтверджували зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення або самого засудженого, що б дало підстави суду вважати про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання. Суд враховує позицію потерпілого, який вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання без застосування інституту звільнення від його відбування.

Таким чином, суд, зважаючи на обставини встановлені під час судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , при цьому, не погоджуючись з висновками досудових доповідей органів пробації, не вбачає підстав для застосування положень статті 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у справі та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись статтями 84-102, 124, 127-129, 318-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та звернення такого до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1