Справа № 953/5575/23
Провадження № 1-кп/953/1005/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 23.03.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, працевлаштованої КНП «ОЦО», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. 22.03.2023 року у ОСОБА_3 виник намір, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», без мети збуту.

Реалізуючи свій намір, 22.03.2023 ОСОБА_3 за допомогою всесвітньої мережі Інтернет у крос-платформеному месенджері «Телеграм» у інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », через свій мобільний телефон «Redmi», замовила особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», сплативши за це грошові кошти у сумі 1200 гривень, за допомогою терміналу, після чого від невстановленої в ході досудового розслідування особи, отримала повідомлення у крос-платформному месенджері «Телеграм», а саме фото з координатами місцезнаходження упакованої психотропної речовини - «PVP». Прослідкувавши до місця вказаного у текстовому повідомленні, ОСОБА_3 , між 1 та 2 поверхами за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 4 у 12 під`їзді, знайшла упаковану психотропну речовину - «PVP», яку ОСОБА_3 помістила до лівої зовнішньої кишені куртки, та з вказаного моменту почала зберігати при собі, без мети збуту, полімерний прозорий зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною - «PVP». Тим самим ОСОБА_3 незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP» та з вказаного часу почала зберігати її при собі, для подальшого власного вживання, без мети збуту.

22.03.2023 близько 16:02 години ОСОБА_3 перебувала біля будівлі, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 4, де була виявлена працівниками поліції та у подальшому, по прибуттю СОГ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області в ході проведення огляду місця події добровільно видала з лівої зовнішньої кишені куртки, що була одягнена на ній, полімерний прозорий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/6195-НЗПРАП від 09.05.2023 речовина масою: 0,9335 грам, містить у своєму складі особливо небезпечну речовину - «PVP». Маса «PVP» в перерахунку на масу речовини, становить: 0,7248 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбала та зберігала, без мети збуту, психотропну речовину - «PVP», що віднесена до психотропних речовин, що знаходиться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

1.2. Указаними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватою та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачена їх у повному обсязі підтверджує та пояснила про обставини, викладені в обвинувальному акті. При призначенні покарання покладалася на розсуд суду.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченої, висновок судового експерта, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Згідно послідовної практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (№ 51- 3198км21) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

3.2. При встановленні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує, що у судовому засіданні остання свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнала повністю, у вчиненому кається, засудила свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавала свою винуватість.

На думку суду, такі дії обвинуваченої не пов`язані із бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів вчинення нею кримінального проступку. Аналогічну позицію висловлено прокурором у судовому засіданні.

Також, суд приймає до уваги, що збитки або шкоду вчиненим кримінальним проступком обвинуваченою ОСОБА_3 не заподіяно, відтак, і ступінь суспільної небезпечності її дій значно нижчий, ніж у кримінальних правопорушеннях, якими такі збитки або шкоду заподіяно.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

3.3. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як кримінальний проступок, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченої, яка має середню освіту, незаміжня, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працевлаштована та перебуває у відпустці по догляду за дітьми, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше не судима.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченої, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, за якою вона обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, у виді штрафу.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Кримінальним проступком збитку не завдано, шкоди не заподіяно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/21-23/6195-НЗПРАП від 09.05.2023 у розмірі 1434,00 грн., відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Арешт майна.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні не застосовувався.

6.3.2. Запобіжний захід.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Речовий доказ: мобільний телефон ТМ «REDMI» в чохлі червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , MSISDN 2: НОМЕР_3 , - після набрання вироком законної сили вважати повернутим володільцю майна ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно зберігальної розписки від 23.03.2023.

Речовий доказ: психотропну речовину PVP, масою в перерахунку на масу речовини 0,7248 грам, поміщену у спеціальний пакет № 3654461 за написом: Харківський НДЕКЦ МВС; висновок: № СЕ-19/21-23/6195-НЗПРАП від 09.05.2023, переданий на зберігання до камери схову речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області згідно квитанції про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу, № 823 від 20.05.2023, після набрання вироком законної сили - знищити.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/21-23/6195-НЗПРАП від 09.05.2023 у розмірі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні 00 (нуль) копійок стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1