Справа № 761/4950/23
Провадження № 1-кс/761/3545/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 220 000 000 014 15 від 18.10.2022,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», відкритих у AT «ОТП Банк», звернувся представник власника майна адвокат ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що Бюро економічної безпеки України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 420 220 000 000 014 15 від 18.10.2022, у якому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 (справа № 761/4009/23) накладений арешт на банківські рахунки ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», відкриті в АТ «ОТП БАНК», а саме:

НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ,

із зупиненням видаткових операції з грошовими коштами, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати.

Відповідно до змісту клопотання вказаний захід забезпечення застосований у зв`язку з тим, що службовими особами ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» у період 2018-2021 років нібито умисно занижено податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами на суму 7 593,8 млн. грн., що призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету України коштів в особливо великих розмірах, тобто арештовані грошові кошти здобуті протиправним шляхом.

На думку ініціатора клопотання, арешт накладений необґрунтовано, оскільки слідчим суддею та стороною обвинувачення не враховано негативні наслідки такого заходу забезпечення для третіх осіб та господарської діяльності юридичної особи в цілому, враховуючи при цьому, що арештовані банківські рахунки не мають доказового значення, тобто не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Піддавши критичній оцінці мотивувальну частину ухвали слідчого судді про накладення арешту, власник майна просив скасувати арешт в частині заборони на проведення операцій з конвертації валюти та здійснення видаткових операцій.

У судовому засіданні заявник клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, та просив його задовольнити. Просив врахувати, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2023 (справа № 761/4951/23) частково задоволено аналогічне клопотання сторони захисту. На підтвердження своїх доводів просив долучити до справи відповідні документи.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, аргументуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, необхідність в арешті банківських рахунків зберігається. Звертав увагу, що доцільність накладення арешту вже перевірялася іншими слідчими суддями під час розгляду аналогічних клопотань заявника.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників розгляду, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення. При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається з метою забезпечення речових доказів.

Частиною 1 статті 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у т.ч. гроші, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Факт того, що слідчий суддя, ухвалюючи 03.02.2023 рішення про задоволення клопотання прокурора (справа № 761/4009/23), застосував ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження, свідчить про встановлення слідчим суддею складових, які дозволили прийняти позитивне для прокурора рішення.

Водночас, представник власника майна, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, не спростував висновків слідчого судді, не довів відсутність обставин, з наявністю яких стаття 132 КПК пов`язує можливість накладення арешту.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Одним із завдань арешту майна є запобігання можливості приховування, зникнення, використання, передачі, відчуження майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Доводи прокурора, наведені під час розгляду клопотання про скасування арешту, є переконливими, підтверджують, що піддані арешту безготівкові кошти могли бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з відомостями, наданими сторонами у судовому засіданні, 16.02.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва під час розгляду аналогічного клопотання сторони захисту частково задоволене клопотання представника ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» та скасовано арешт в частині заборони конвертації валюти за здійснення видаткових операцій, необхідних для здійсненням належного функціонування суб`єкта господарювання та усунення негативних наслідків для третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що заявником не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, за яких би на цей час відпала потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження або було б встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» у кримінальному провадженні № 420 220 000 000 014 15 від 18.10.2022 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 (справа № 761/4009/23), відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1