Справа № 504/1563/23
Номер провадження 1-кп/504/575/23
У Х В А Л А

13.09.2023 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002217 від 26.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2023 року з Одеської обласної прокуратури до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.365-2 КК України.

В перерві між судовими засіданнями до канцелярії суду надійшла низка клопотань сторони захисту, а саме: про скасування рішень слідчого від 07.03.2023р., оформлених постановами про доручення призначити адвоката для здійснення захисту на окрему процесуальну дію підозрюваному ОСОБА_8 та підозрюваному ОСОБА_6 ; про закриття кримінального провадження з підстав, встановлених п.10 ч.1 ст.284 КПК України, а також клопотання представника потерпілих про скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні 13.09.2023р. судом було поставлено на обговорення клопотання, заявлені сторонами кримінального провадження, та, з врахуванням думки учасників процесу, вирішено дослідити заявлені клопотання, а також заперечення прокурора в судовому засіданні, оцінку яким надати в нарадчій кімнаті.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 крім того вважав, що обвинувальний акт підсудний Комінтернівському районному суду Одеської області, складений відповідно до вимог КПК України, підстав для закриття кримінального провадження не має, відтак просив призначити справу до судового розгляду.

Представника потерпілих адвокат ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 не заперечували проти цього.

Потерпіла ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі.

В свою чергу захисники-адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заперечували проти призначення справи до розгляду по суті, оскільки обвинувальний акт складений з порушеннями вимог КПК України, з чим також погодилися обвинувачені.

Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з обвинувальним актом, суд вважає, що розгляд заявлених клопотань є неможливим та передчасним, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору, виходячи із наступного.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, норми ст.314 КПК України покладають на суд обов`язок у підготовчому судовому засіданні перевірити обвинувальний акт на відповідність його вимогам КПК України.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, встановленим ст.291 КПК України.

Частина 2 ст.291 КПК України, передбачає перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Так, направлений до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема на сторінці 28 обвинувального акту такі відомості вказані лише відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Пунктом 13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

В рішенні від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України»: «обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»

Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч.1 ст.337 КПК України).

До того ж, під час судового розгляду справи суд згідно ст.348 КПК України зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого, конкретизованого обвинувачення позбавляє суд виконати вказану норму закону.

Таким чином, стороною обвинувачення порушено законодавчо визначене положення (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України), що обвинувачення має бути індивідуалізоване і містити передбачені законом відомості щодо конкретних злочинних діянь конкретної особи, в даному випадку обвинувачених.

Суд вважає, що порушення кримінального процесуального закону, допущені стороною обвинувачення при складенні обвинувального акту, є істотними і такими, що тягнуть порушення права обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на захист від обвинувачення і на справедливий судовий розгляд.

Зазначені недоліки перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження та унеможливлюють постановлення законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення за результатами розгляду.

Таким чином, обвинувальний акт має бути повернутим прокурору з підстав його не відповідності вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 7, 9, 291, 314, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002217 від 26.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.365-2 КК України, складений 18.04.2023р. слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 та затверджений 18.04.2023р. прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1