Справа № 466/8617/22
Провадження № 1-кп/466/325/23
У Х В А Л А

судового засідання

11 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000203 від 19 липня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

31.08.2023 прокурор ОСОБА_6 подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб із визначенням застави у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова строк тримання під вартою обвинуваченому було продовжено до 24 вересня 2023 року включно із визначенням застави.

Суд, заслухавши обґрунтування прокурора в підтримку клопотання, думку захисника та обвинуваченого, які проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили зменшити розмір застави, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, відтак жодних порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 органом досудового слідства обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди для себе за пропозицію здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та у сприянні шляхом надання засобів з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчиненні найважчого з перелічених, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 9 років з конфіскацією майна та, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Європейського суду з прав людини «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Наведені прокурором у клопотанні докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочинів, причетності обвинуваченого до їх скоєння свідчать про подальше існування обґрунтованого обвинувачення.

Суд вважає, що і надалі продовжують існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України, і які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризик незаконного впливу на свідків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування чи продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Обвинуваченому ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою була визначена застава в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З врахуванням положень ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Стосовно визначення обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 , клопотання прокурора суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи зі змісту ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 194, 331, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 11 вересня 2023 року до 09 листопада 2023 року включно, із визначенням застави у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі м. Львова, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що у випадку невиконання ним вищезазначених обов`язків йому може бути змінено заставу на більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «ЛУВП № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 14.09.2023.

Суддя ОСОБА_1