Справа № 289/1916/23
Номер провадження 1-кп/289/162/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000093, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2023, по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирча, Бородянського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-27.09.2022 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2023 року близько 02 години 00 хвилин у ОСОБА_2 , перебуваючи у будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт із присутнім ОСОБА_3 , у ході якого у ОСОБА_2 виник раптовий протиправний умисел, направлений на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_3 чотири удари кулаком правої руки в район тулуба зліва, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді синця тулуба, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 у заяві від 16.08.2023, яка підписана останнім та його захисником ОСОБА_4 , зазначив, що він беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

З поданої потерпілим заяви, вбачається, що останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

Прокурор у наведеному обвинувальному акті також просив розглянути його у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Призначаючи покарання, суд враховує особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме визнання вини та щире каяття, та наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, а саме рецидив кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Водночас, судом встановлено, що вироком Малинського районного суду Житомирської області від 27.09.2022, який набрав законної сили 28.10.2022, ОСОБА_2 засуджено за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. На даний час вказане покарання є невідбутим в повному обсязі.

Відповідно п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 у разі, коли особа була з засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Окрім того, як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Враховуючи вказане, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом складання невідбутих покарань за попереднім вироком, до покарання ОСОБА_2 у виді 120 годин громадських робіт, що відповідає 15 дням позбавлення волі, слід повністю приєднати невідбуте покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_2 , за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, слід визначити у виді 5 років 15 днів позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового слідства і судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не обирався та підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71-72 КК України, ст. ст. 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

На підставі статтей 71 та 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком суду у виді 120 годин громадських робіт, що відповідає 15 дням позбавлення волі, ОСОБА_2 повністю приєднати невідбуте ним покарання, призначене вироком Малинського районного суду Житомирської області від 27.09.2022 у виді 5 років позбавлення волі, призначивши йому за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня виконання даного вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Відповідно до положень частини 1 статті 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1