КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2190/23
Провадження № 1-кп/552/621/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава заяву Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про уточнення вироку Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

03 липня 2023 року до Київського районного суду м. Полтави надійшла заява Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про уточнення вироку Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2023 в частині покладення обов`язку згідно ст. 76 КК України на обвинувачену ОСОБА_3 . В заяві зазначили, що судом при призначенні покарання ОСОБА_3 не покладено на обвинувачену усі обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не зазначено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження та заяву, дійшов до наступного.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2023 затверджено угоду від 21 квітня 2023 року по кримінальному провадженню №0000390 про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 . Визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено їй узгоджене покарання у виді одного року позбавлення волі із звільненням її згідно ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються: у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Що стосується заяви органу пробації про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, що такі не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами ( ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України).

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України).

При призначенні покарання суди в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК ( 2341-14 ) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання (постанова пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7).

Частиною 1 ст. 76 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Отже конструкція зазначеної норми передбачає в обов`язковому порядку у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням покладення на засудженого обов`язків, передбачених у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Разом з тим, з урахуванням у пункті 2 зазначеної норми розділового сполучника «або», що є синтаксичним розривом тексту, три обов`язки, зазначені в ньому, слід розглядати як альтернативу один одному.

Судом установлено, що обвинувачена ОСОБА_3 ніде не працює та не навчається.

Покладення на обвинувачену таких обов`язків в повній мірі відповідає як вимогам закону та її особі, так і буде в повній мірі сприятиме меті покарання не тільки кару, а й виправлення засудженої.

Пунктом 14 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Разом з тим п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 Кодексу.

Судом визначено обсяг обов`язків покладених на обвинувачену ОСОБА_3 , а саме протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, тому підстави для уточнення вироку суду відсутні.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що резолютивна частина вироку уточнення не потребує.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про уточнення вироку Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя ОСОБА_1