Справа № 341/1908/21
Провадження № 11-сс/4808/183/23
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000007 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000007.

Слідчий суддя дійшов висновку, що за своєю суттю клопотання слідчого про арешт майна є заходом забезпечення цивільного позову. Зі змісту оголошеної підозри слідчий суддя встановив, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні разом з іншою особою кримінальних правопорушень, якими завдано шкоди державі на загальну суму 447548,0 грн. На переконання суду, вартість нерухомого майна, на яке просив накласти арешт орган досудового розслідування, є значно вищою, ніж 447548,0 грн, які потенційно можуть бути заявлені до стягнення у цивільному позові. Захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна не є співмірним із вимогами, які на цей час навіть не заявлені і, можливо, будуть заявлені потерпілою стороною. Крім того, орган досудового розслідування не надав жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів арешту нерухомого майна підозрюваного може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в частині цивільного позову.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого, накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 , а саме на трьохкімнатну квартиру у АДРЕСА_1 , загальною площею 76,3 м. кв. Вважає, що вказана ухвала є незаконною через невідповідність висновків суду. Вказує, що в клопотанні про накладення арешту зазначено про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування збитків. Зазначає, що збитки завдані кримінальним правопорушенням не відшкодовано у зв`язку з чим при скеруванні обвинувального акту до суду 02 червня 2023 року подано відповідну позовну заяву. Стверджує, що слідчий суддя, визнавши обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_9 всупереч вищевказаним вимогам, відмовляючи у задоволенні клопотання, своє рішення належним чином не обґрунтував. Звертає увагу, що підозрюваний вчинив корупційні злочини, а також те, що збитки, завдані інтересам держави не відшкодовані. Також зауважує, що орган досудового розслідування просить обмежити право власності тільки в частині розпорядження майном.

Представник ОСОБА_10 та власник майна ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти судове рішення за відсутності представника ОСОБА_10 та власника майна ОСОБА_9 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив вимоги апеляційної скарги задовольнити, ухвалу слідчого судді - скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу слідчого судді - скасувати, прийняти нову, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що органами досудового розслідування порушено кримінальні провадження №0000007за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (а.п. 7-8).

Відповідно до ст. 131-132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В той час, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя не з`ясував належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту майна.

Виходячи зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, те, що матеріали клопотання містять належні та достатні докази, які б дали слідчому судді чи суду підстави для накладення арешту на майно, а саме на трьохкімнатну квартиру у АДРЕСА_1 , загальною площею 76,3 м. кВ.

На думку суду апеляційної інстанції, зміст клопотання про накладення арешту на майно, дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки стороною кримінального надано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий у клопотанні посилається на необхідність накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000007 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Як вказує слідчий у клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі, досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок злочинної діяльності ОСОБА_9 інтересам держави завдано збитків на 447 548 гривень.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта ОСОБА_9 , у власності останнього перебуває трьохімнатна квартира в АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 м?, житловою площею 43,8 м?, реєстраційний №11284345, частка власності 1/1, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу № 3652 від 22.12.2005.

Відповідну до додатку 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (пункт 5 розділу III) 201-06003717 Фонду державного майна України, оціночна вартість трьохімнатної квартира в АДРЕСА_1 , загальною площею 76,3 м?, житловою площею 43,8 м?, станом на 29.05.2023 становить 1 532 296,45 гривень.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, вважає встановлені дані переконливими для констатації наведених в цих нормах обставин.

За змістом ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Колегія суддів при прийнятті рішення про необхідність арешту майна також враховує, що на дане майно вже також накладено арешт виконавчою службою на суму 533146,75 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на час розгляду судом першої інстанції клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про арешт майнав кримінальному провадженні №0000007 цивільний позов стороною обвинувачення ще не був поданий.

Разом з тим, апелянтом на час апеляційного розгляду цивільний позов заявлено.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, відмовляючи у накладенні арешту на майно, належним чином не перевірив надані стороною обвинувачення докази, а тому доводи апелянта стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати переконливими.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу слідчого судді - скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000007 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - скасувати та прийняти нову.

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_9 - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке перебуває у його власності - трьохкімнатну квартиру у АДРЕСА_1 , загальною площею 76,3 м2, житловою площею 43,8 м2, реєстраційний № 11284345, частка власності 1/1 із забороною розпорядження таким майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5