Справа №278/1670/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000284 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулась до суду із вище вказаною заявою про відвід судді.

В обґрунтування заяви про відвід прокурор зазначила, що 06.06.2023 біля 12:30 год суддя ОСОБА_4 , будучи у мантії, вийшовши зі свого кабінету, направився на другий поверх. Однак, побачивши адвоката ОСОБА_6 , що захищає інтереси обвинуваченого у кримінальному провадженні, який разом прокурором ОСОБА_7 знаховся на першому поверсі біля охорони та очікував на повістку у справі 278/1872/23, підійшов до останнього та привітався. Після чого між ними відбулась не тривала бесіда. Через деякий час, суддя ОСОБА_4 знову розмовляв з адвокатом ОСОБА_6 біля кабінету № 7 цього ж суду.

Відтак вважає, що такі дії судді Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 викликають сумнів у його неупередженості під час розгляду кримінального провадження № 0000284 відносно ОСОБА_5 та можуть вплинути на прийняття остаточного рішення у справі.

На підставі вище викладеного просить задовольнити заяву про відвід судді.

У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви про відвід судді учасники провадження не з`явились.

Прокурором подано заяву (а.с. 6), у якій повідомляє, що прибути в судове засідання вона немає змоги; заяву про відвід підтримала та просить задовольнити.

З огляду на приписи ст. 81 КПК України слідчий суддя вважає за можливе провести судове засідання у відсутності учасників провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши заяву, матеріали кримінального провадження, суддя дійшов наступних міркувань.

Відповідно до вимог 75 КПК України встановлений перелік підстав для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною першою статті 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань кримінального судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у кримінальних провадженнях є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини та принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Усталена практика Європейського суду з прав людини зазначає, що обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Крім того, щодо суб`єктивної складової даного поняття, слід зазначити, що у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином суд, приходить до висновку, що при розгляді заяви про відвід судді ОСОБА_4 не встановлені, а заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та у неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, а викладені в заяві підстави щодо відводу не передбачені ст. 75 КПК України, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відводу судді Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000284 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1