Провадження № 11-кп/824/187/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.263 та ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку весни 2015 року, більш точний час не встановлено, за допомогою мережі інтернет домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо незаконного умисного придбання короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї - самозарядного пістолету моделі «STALKER - 914S» , під патрон калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_1 , в конструкцію якого саморобним способом були внесені зміни, за грошові кошти у сумі 4 000 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_8 на початку весни 2015 року, знаходячись за адресою: м. Київ, проспект Григоренка 22/20 у приміщенні служби кур`єрської доставки TOB «Нова Пошта» умисно, незаконно, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» та додатку №1, №2 до вказаної постанови, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, придбав короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю - самозарядний пістолет моделі «STALKER - 914S», під патрон калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_1 , в конструкцію якого саморобним способом були внесені зміни, який поклав до кишені власної чорної чоловічої сумочки через плече, де в подальшому, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог вищезазначеної Інструкції, незаконно носив зазначений самозарядний пістолет моделі «STALKER - 914S», під патрон калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_1 , в конструкцію якого саморобним способом були внесені зміни, при собі.

20 липня 2016 рокублизько 14 години 20 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 3-Д, працівниками поліції було виявлено автомобіль марки «BMW 530» д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_8 , в подальшому, в присутності понятих, за добровільною згодою ОСОБА_8 , в салоні вищевказаного автомобіля виявлено чорну чоловічу сумку через плече, з якої вилучено самозарядний пістолет моделі STALKER - 914S , під патрон калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_1 , в конструкцію якого саморобним способом були внесені зміни, який відноситься до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї.

Таким чином ОСОБА_8 здійснив незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 10 квітня 2017 року близько о 21 години 18 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, проїзною частиною прибудинкової дороги від вул. Срібнокільська, 1/2 під. №2 в напрямку виїзду з двору до вул. Срібнокільська в місті Києві, допустив порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме: 10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб;

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 , виразилось в тому, що останній, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_3 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись заднім ходом, проїзною частиною прибудинкової дороги від вул. Срібнокільська, 1/2 під.№2 в напрямку виїзду з двору до вул. Срібнокільська в місті Києві, не забезпечивши безпечний рух та не звернувшись за допомогою до інших осіб, ОСОБА_8 , вчинив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась проїзною частиною прибудинкової дороги по вул. Срібнокільська з заду відносно руху автомобіля. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пасажирці ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які виразилися у закритій черепно-мозковій травмі: рана (визначена клінічними лікарями як забійна) правої скроневої ділянки; синці навколоорбітальних ділянок; субдуральний крововилив лівої скроневої ділянки; субарахноїдальний крововилив, садна- правої гомілки в ділянці зовнішньої кісточки, обох китиць (без опису морфології).

Своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло особі тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст. 263 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 286 КК України - 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді 3 роківпозбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Цим же вироком вирішено питання про цивільний позов та речові докази.

Не погоджуючись з вироком першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є необґрунтованим, суперечливим та ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не виконано вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в частині роз`яснення йому наслідків спрощеного порядку дослідження доказів та подальших обмежень щодо апеляційного оскарження. Також судом було вказано не безпосередньо встановлені ним обставини, а обставини, встановлені під час досудового розслідування. Апелянт зазначає, що йому не вручалася пам`ятка про права та обов`язки, не роз`яснено було право на безкоштовного захисника, до суду безпосередньо не доставляли, обставини наявності зброї він не визнавав, надані ним показання не були добровільними.

пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Положеннями ч. 1 ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік випадків, в яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд в суді першої інстанції. до них, зокрема належать наступні:

1) порушення, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2ст. 412 КПК України;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Так, при перевірці обставин, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, вказаних вище обставин встановлено не було.

Зокрема, положення ч. 3 ст. 349 КПК України передбачають, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, вказаних вимог закону судом першої інстанції, як слідує із матеріалів кримінального провадження, було дотримано в повному обсязі.

Зокрема, відповідно до журналу судового засідання від 16 листопада 2021 року та диску з аудіофіксацією вказаного засідання, ОСОБА_8 було роз`яснено порядок розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України та подальші обмеження щодо оскарження прийнятого в такому порядку рішення, його права як обвинуваченого, в тому числі - право на захист.

Враховуючи зазначені обставини колегія суддів вважає за необхідне вказати, що доводи обвинуваченого в цій частині не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 добровільно та самостійно надав суду першої інстанції показання, відповідно до яких ОСОБА_8 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 263 КК України, визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно навесні 2015 р. він через мережу інтернет придбав вогнепальну зброю - пістолет «Stalker» за 4 000 грн., який почав носити з собою. 20 листопада 2016 року о 14 годині 20 хвилин в його автомобілі «BMW» працівники поліції вилучили даний пістолет, найменування якого обвинувачений не оспорював. Крім того, обвинувачений підтвердив, що 10 квітня 2017 року о 21 годині 00 хвилин він рухався заднім ходом на автомобілі «Mitsubishi» д.нз. НОМЕР_3 та під час руху заднім ходом біля буд. № 1/2 по вул. Срібнокільській він скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_9 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, характеру та ступеню тяжкості яких обвинувачений не оспорював. У скоєному щиро покаявся.

Зазначене розцінюється колегією суддів як те, що обвинувачений розумів характер та особливості кримінального провадження щодо нього та за власною волею обрав процедуру розгляду в суді першої інстанції із визнанням всі обставин інкримінованих йому правопорушень.

Враховуючи вказані особливості, передбачені в ч. 3 ст. 349 КПК України, та те, що сторони визнали безпосереднє дослідження доказів судом першої інстанції недоцільним, вказівка апелянта на, що всі обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються йому, встановлені на матеріалах досудового розслідування, які не були безпосередньо досліджені судом, не розцінюється колегією суддів як порушення, оскільки вказані дії суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах КПК України.

Що стосується вказівки ОСОБА_8 на те, що він хотів приймати участь в суді першої інстанції безпосередньо, то з цього приводу слід зазначити, що відповідних клопотань від нього до Дарницького районного суду міста Києва не надходило, тому його участь була забезпечена в такий спосіб, щоб кримінальне провадження щодо обвинуваченого було розглянуто у максимально розумні строки.

Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

До Дарницького районного суду міста Києва від обвинуваченого ОСОБА_8 не надходило жодних заперечень щодо здійснення дистанційного кримінального провадження щодо нього. Також колегія суддів наголошує, що обвинувачений був не проти вказаного способу провадження і під час розгляду його апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 202 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .