ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1325/23 Справа № 208/7456/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року про задоволення подання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» та звільнення умовно-достроково ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року було задоволено подання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» та звільнено умовно-достроково ОСОБА_7 .

Вказана ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_7 за період відбування покарання в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34)» сумлінно виконувала вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускала порушень, регулярно приймала участь у заходах виховного характеру, з представниками адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин, тактовна, за період відбування покарання здобула професію тістороб, працевлаштована на виробництві установи, щиро розкаялась у скоєному. Підтримує соціальні зв`язки з рідними. Має постійне місце проживання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання установи про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання засудженої ОСОБА_7 , призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.12.2017 року.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що ОСОБА_7 засуджена вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 121 КК України від 05.12.2017 до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Вказав, що до вказаної виправної колонії засуджена прибула 25.04.2018 року та після перебування тривалий час в установі, після отримання стягнення, перше заохочення засуджена отримала 03.09.2020 року, тобто більше ніж через два роки, що свідчить про незацікавленість у доведенні власного виправлення протягом вказаного періоду часу.

Зазначив, що на сьогодні засуджена має 4 заохочення, які отримані у період з 03.09.2020 до 21.10.2022, а саме - 03.09.2020, 24.12.2021, 29.04.2022, 21.10.2022, тобто безпосередньо перед настанням строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, що відповідної до ст. 81 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про у мовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 само по собі не може вказувати на доведення засудженою свого виправлення, так як цей період не враховує весь час відбування покарання.

Прокурор вказав, що заохочення, отримані засудженою за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, тобто, фактично за ті дії, які кожна засуджена особа зобов`язана виконувати відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Засуджена ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просила ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вказала, що суд першої інстанції при винесенні ухвали врахував пояснення представників адміністрації та її, а також врахував усі дані, що її характеризують.

Зазначила, що з 16.02.2021 року до 02.04.2021 року перебувала у лікувальному закладі ЛУВП №19, де постійно залучалась до суспільно-корисної праці. По прибуттю до установи працевлаштувалась швачкою.

Вказала, що прикладає усіх зусиль, щоб своєю працею спокутувати свою провину перед суспільством і зобовязується бути законослухняною громадянкою, корисною для суспільства.

Зазначала, що має цивільний позов, який поступово відшкодовує із заробітної плати, а також не має жодного стягнення та має сумлінну поведінку, за що має 4 заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до характеристики, ОСОБА_7 , під час перебування покарання у Вінницькій УВП №1, характеризувалась задовільно. Стягнень та заохочень не мала. З 25.05.2018 року відбувала покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34)». По прибутті була працевлаштована на швейному виробництві чистильником продукції. З наданим об`ємом роботи справлялася добре. З 16.02.2021 року перебувала у лікувальному закладі ЛУВП №19, де характеризувалась задовільно. 02.04.2021 року засуджена повернулась до установи для подальшого відбування покарання. Була працевлаштована на швейному виробництві установи швачкою 1-го тарифного розряду. До праці ставилась добре, надану їй роботу виконувала вчасно, проявляла старанність та кмітливість. На добровільних засадах виконувала обов`язки старшої днювальної відділення СПС № 2, зі своїми обов`язками справлялась добре.

Окрім того, постановою начальника Державної установи «Кам?янська виправна колонія (№34)» від 14.07.2022 року засуджена була переведена для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації на підставі ст. 100,101 КВК України, як засуджена, яка стає на шлях виправлення. Працевлаштована підсобним робітником в господарській обслузі при установі. До поставлених завдань засуджена відноситься старанно та відповідально. До праці ставиться добросовісно, активна, ініціативна, безвідмовна у виконанні разових доручень. Норми, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня, дотримується свідомо, стягнень не має. Рішенням дисциплінарної комісії установи до засудженої чотири рази застосовано заходи заохочення у виді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та за те, що є взірцем для інших засуджених. З представниками адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин, тактовна. За характером енергійна, оптимістична, врівноважена. Серед засуджених підтримує дружні стосунки. Приймає участь у програмах виховного впливу, тематичні заходи відвідує із зацікавленістю. В рамках програми «Професія» в 2019 році закінчила навчальний заклад при установі і здобула робітничу професію за фахом «тістороб».

Згідно з наявної в матеріалах справи характеристики, в свідомості засудженої відбулись позитивні зміни, засуджена готова до самокерованої соціально-правової поведінки. Стосунки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від рідних допомогу у вигляді посилок. Засуджена провину в скоєному злочині визнає та висловлює щире каяття. Із засудженою було проведено оцінку вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої має низький рівень ризику. Питання побутового влаштування після звільнення вирішено позитивно.

Колегія суддів зазначає, що прокурор у своїй апеляційній скарзі не навів жодної обставини, яка б ставила під сумнів виключно позитивні відомості про особу обвинуваченої.

Таким чином, враховуючи виключно позитивну характеристику засудженої ОСОБА_7 , її ставлення до порядку та умов відбування покарання у виді позбавлення та обмеження волі, наявність заохочень та відсутність стягнень, у своїй сукупності свідчать про те, що мета покарання, визначена ч. 2 ст. 50 КК України у даному випадку досягнута та засуджена не лише стала на шлях виправлення, а й довела його, що є підставою для звільнення її від подальшого відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що засуджена ОСОБА_7 може бути умовно-достроково звільнена від подальшого відбуття покарання, оскільки вона своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а тому колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року про задоволення подання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» та звільнення умовно-достроково ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року про задоволення подання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» та звільнення умовно-достроково ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4