Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1489/22
Провадження № 1-кс/494/271/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

представника заявника - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Березівка клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна ,

ВСТАНОВИВ:

До Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Справа призначена до розгляду на 07.06.2023 року.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.11.2022 року у кримінальному провадженні №0000483 від 02.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, було накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen «Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 . На протязі тривалого часу з боку слідчих СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області не проводились слідчий експеримент, а також додаткова авто-технічна експертиза за обставинами наїзду на пішохода. Крім цього ОСОБА_3 зазначає, що авто-технічна експертиза призначена слідчим Березівського РВП ГУНП в Одеській області проведена судовим експертом, в свою чергу інші слідчі дії про які лише заявив усно слідчий на час його звернення з даним клопотанням не проведені і не проводяться. Враховуючи наведене, ОСОБА_3 просить скасувати накладений арешт на автомобіль.

Представник заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні 07.06.2023 року підтримав подане клопотання та просив зняти арешт з автомобіля марки Volkswagen «Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заявник ОСОБА_3 підтримав думку свого представника.

Прокурор надав письмові пояснення, в яких заперечив клопотання власника майна про скасування арешту на автомобіль, зазначив, що на даний час автомобіль переданий власнику, однак такий визнано речовим доказом, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому підстав для скасування арешту на вказаний автомобіль до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні немає.

Слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 , оскільки досудове розслідування кримінального провадження ще не закінчено, остаточного рішення у кримінальному провадженні ще немає. Всі необхідні експертизи та слідчий експеримент вже проведені. Підозра ОСОБА_3 ще не оголошена.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.11.2022 року у кримінальному провадженні №0000483 від 02.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, було накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen «Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Як вбачається з пояснень слідчого підозру ОСОБА_3 по кримінальному провадженні №0000483 від 02 листопада 2022 року ще не пред`явлено, всі необхідні експертизи по кримінальному провадженні проведені, а відтак клопотання ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

При цьому слідчий суддя враховує ту обставину, що станом на теперішній час досудове розслідування не завершено, арештований автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, з огляду на вимоги доцільності і співмірності втручання держави в право власності особи, а також з огляду на тривалість арешту майна, суд приходить до висновку про те, що подальше обмеження права володіння, користування та розпорядження транспортним засобом буде непропорційним втручанню у право власності, тобто у право на мирне володіння майном, а тому повинно бути припинено.

Суд вважає, що зміна в цій частині заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна, не зашкодить будь-яким чином кримінальному провадженню.

Слідчий суддя вважає за можливе задовольнити частково клопотання ОСОБА_3 , який є володільцем арештованого майна та дозволити йому подальше використання транспортного засобу без права його відчуження та розпорядження до набрання в цьому кримінальному провадженні рішення законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

КлопотанняОСОБА_3 - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_3 право користування, але без права відчуження автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », типу загальний легковий - загальний седан - В, 2002 року випуску, який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ч. 1ст.388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

ЗаборонитиОСОБА_3 передавати належний йому автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », типу загальний легковий - загальний седан В, 2002 року випуску, будь-яким третім особам у користування та на першу вимогу експерта, слідчого, прокурора, слідчого судді, суду надавати для проведення процесуальних дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1