ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/80/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/45/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2022 року, -

Встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що висновок суду про відсутність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру є передчасним, оскільки воно прийнято під час підготовчого судового засідання, а не судового розгляду і жодні докази судом не досліджувались.

При цьому за наявності у суду сумнівів щодо психічного захворювання не призначив повторної психіатричної експертизи, а також не вирішив клопотання захисту щодо повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру через його невідповідність вимогам КПК України.

Також суд прийнявши рішення про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру не закрив кримінальне провадження всупереч вимогам ч.3 ст. 513 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та захисника, які просять залишити ухвалу суду без змін, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, 24.01.2022 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 за вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а також відсутність належного обґрунтування застосовування до цієї особи примусових заходів медичного характеру.

Доводи прокурора про істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону при постановленні даної ухвали, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Так, із матеріалів провадження вбачається, що рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру було прийнято під час підготовчого судового засідання, що було вперше призначено на 25.01.2022 року, але неодноразово відкладалось через неявку обвинуваченої ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог п.3,4,5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Однак, встановивши відсутність належного обґрунтування у клопотанні застосовування до особи примусових заходів медичного характеру, суд не повернув вказане клопотання прокурору, а відмовив у його задоволенні ще із підстави відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 складено з додержанням вимог закону ст.291, ч.2 ст.292 КПК України.

З тексту клопотання вбачається, що у ньому відображено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

При цьому, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст.ст. 314,315 КПК України, суд не вправі вирішувати питання щодо правильності правової кваліфікації кримінального правопорушення, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлення цих обставин, оскільки для прийняття такого рішення суд зобов`язаний дослідити докази у кримінальному провадженні, які в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 291 КПК України, не надаються.

Відповідно ч.3 ст. 513 КПК України встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Таким чином, в порушення вимог вказаної статті суд постановивши ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру не закрив кримінальне провадження.

Крім того, судове провадження здійснено за відсутності потерпілої ОСОБА_9 належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання, що є порушенням вимог ч.2 ст.314 КПК України, а також п.5 ч.2 ст. 412 КПК України.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, як таку, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали провадження повернути до суду першої інстанції зі стадії підготовчого засідання, чим повністю задовольнити апеляцію прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2022 року скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до Підволочиського районного суду Тернопільської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді