Провадження № 1-кп/463/196/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000884 від 28.05.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_7 », раніше судженого вироком Галицького районного суду м.Львова від 04.04.2014 року за ч.2 ст.186 КК України, з врахуванням положень ст.71 КК України та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі (покарання відбув), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

ОСОБА_5 28.05.2021 року приблизно о 10 год. 20 хв. керуючи технічно справним автомобілем марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул.Пасічній у напрямку до вул.Личаківської у м.Львові, порушив Правила дорожнього руху України, затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.1.5 - дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3(д) - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.14.6(в) - обгін заборонено ближче, ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті; п.18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, які виразилися в тому, що він керував транспортним засобом, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при проїзді ділянки вул.Пасічна, поблизу будинку № 23 у м.Львові, рухаючись у смузі зустрічного руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, який переходив проїзну частину дороги з права наліво по напрямку руху його автомобіля у встановленому місці, тобто в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , пішохід ОСОБА_6 згідно з висновком експерта № 20/2021 від 14.06.2021 року, отримав тілесні ушкодження, а саме, поєднана травма: ВЧМТ, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, субарахноїдально-епісубдуральний крововилив з дрібними контузійно-геморагічними вогнищами, перелом склепіння, основи черепа і кісток лицевого скелету, локальний гемосинус, забій грудної клітки зліва, закритий перелом 1 п`ясної кістки із задовільним положенням кісткових фрагментів. Виявлена у ОСОБА_6 тупа поєднана травма тіла в сукупності відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_5 28.05.2021 року близько 10 год. 20 хв. керуючи автомобілем марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним поблизу будинку № 23 по вул.Пасічній у м.Львові, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в цей момент рухався по нерегульованому пішохідному переході з права наліво по напрямку його руху та усвідомлюючи, що здійснив наїзд на останнього, не зупиняючись, з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав в напрямку до вул.Личаківської у м.Львові, при цьому завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, так як ОСОБА_5 мав змогу надати потерпілому допомогу та сам поставив останнього в небезпечний для життя стан.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України - завідоме залишення без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, так як обвинувачений мав змогу надати потерпілому допомогу та сам поставив останнього в небезпечний для життя стан.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. Суду показав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в його дружини стався викидень, вони втратили дитину. 28.05.2021 зранку до нього зателефонувала дружина та повідомила, що вона себе дуже погано почуває та їй потрібна допомога. В цей час, він керував транспортним засобом марки «Mazda 3» та рухався по вул.Пасічній в напрямку вул.Личаківської в м.Львові. На даній ділянці дороги був великий затор автомобілів. Він включив лівий поворот, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив обгін транспортних засобів, які рухалися у попутному напрямку. Під час здійснення обгону, він відчув тупий удар, але не зупинився та продовжив рух. Знаходячись на вул.Мечникова в м.Львові, він зупинився та зрозумів, що здійснив наїзд на пішохода, оскільки на автомобілі було пошкоджено ліве бокове дзеркало та ліве крило. Перебуваючи у стресовому стані, він зайшов в бар та випив 200 грам коньяку. Телефон у нього розрядився. Повертаючись додому, по вул.Личаківській в м.Львові, його зупинили працівники поліції. В подальшому, він зв`язався з потерпілим, якому відшкодував заподіяну шкоду у розмірі близько 100000,0 гривень, що включає в себе витрати на лікування та моральну шкоду. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворого не карати.

Оцінка суду

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, його винуватість повністю і об`єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що 28.05.2021 року він з дружиною рухалися в напрямку вул.Личаківської в м.Львові. Ідучи по пішохідному переході, раптово відчув удар та втратив свідомість. До тями прийшов коли перебував у лікарні. По факту ДТП більше нічого повідомити не може. Крім того, підтвердив, що до обвинуваченого він жодних претензій не має, оскільки останнім заподіяна йому шкода відшкодована повністю у розмірі близько 100000,0 гривень. Просить суд не позбавляти волі обвинуваченого.

Так, надані письмові докази стороною обвинувачення цілком підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, а саме:

реєстрація повідомлення від 28.05.2021 року, згідно якого зазначено, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.05.2021 року по вул.Пасічній,23 в м.Львові водій автомобіля «Мазда 3» їхав з великою швидкістю по зустрічній смузі, втік в напрямку вул.Личаківської, здійснив наїзд на чоловіка, який переходив дорогу на пішохідному переході (т.1 а.с.74);

реєстрація повідомлення від 28.05.2021 року, згідно якого зазначено, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.05.2021 року о 11 год. 00 хв. бригадою ШМД № 169 доставлений ОСОБА_6 . Діагноз: забій грудної клітки зліва, навколоорбітальна гематома зліва, забій м`яких тканин правої кисті, госпіталізований в нейрохірургію (т.1 а.с.75);

протокол прийняття заяви від 06.09.2021 року, згідно якого ОСОБА_6 просить вжити заходів до особи, яка здійснила на нього наїзд та заподіяла тілесні ушкодження (т.1 а.с.155);

рапорт працівника Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_9 від 28.05.2021 року, з якого вбачається, що під час несення служби в складі патруля було здійснено виїзд за адресою: м.Львів, вул.Пасічна,23, де трапилась ДТП з потерпілим, а саме: зіткнення транспортного засобу марки «Мазда 3» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 з пішоходом ОСОБА_6 (т.1 а.с.76);

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2021 року, згідно якого зазначено, що подія мала місце по вул.Пасічна,23 в м.Львові. Погодні умови: похмуро, без опадів, температура повітря +13 градусів. Проїзна частина дороги горизонтальна ділянка, пряма, дорожнє покриття асфальтобетонне, зволожене чисте (т.1 а.с.77-82). Дані обставини також відображені на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2021 року та фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП від 28.05.2021 року (т.1 а.с.83, 84-87);

протокол огляду місця події від 28.05.2021 року з фототаблицею до нього, проведений з 13 год. 00 хв. до 13 год. 20 хв., згідно якого зазначено, що по вул.Пасічна,8 у м.Львові на тротуарі для руху пішоходів знаходиться автомобіль марки «Мазда 3» р.н. НОМЕР_1 . При огляді автомобіля встановлено відсутність лівого переднього дзеркала заднього виду та пошкоджений тримач до нього. Крім того, на лівому передньому крилі знаходиться вм`ятина, ближче до лівої фари (т.1 а.с.88-90, 91-95);

згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 10.02.2021, транспортний засіб марки «Мазда 3» р.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності АТ «А-Банк» (т.1 а.с.100-101). На момент ДТП зазначений транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_5 ;

висновок експерта № 20/2021 від 14.06.2021 року, з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_8 встановлено діагноз: поєднана травма: ВЧМТ, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, субарахноїдально-епісубдуральний крововилив з дрібними контузійно-геморагічними вогнищами, перелом склепіння, основи черепа і кісток лицевого скелету, локальний гемосинус, забій грудної клітки зліва, закритий перелом 1 п`ясної кістки із задовільним положенням кісткових фрагментів. Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено синець в лівій навколоорбітальній ділянці. Виявлена у ОСОБА_6 тупа поєднана травма тіла утворилась від дій тупих предметів або при ударі до таких, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, коли потерпілий перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні, з подальшим падінням на дорожнє покриття, могла виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.05.2021 року та в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення. Згідно з результатом токсикологічного дослідження № 3142 від 31.05.2021 року, етанол в крові при проведенні у медичному закладі становив 0 проміле (т.1 а.с.127-128);

висновок експерта № СЕ-19/114-21/9452-ІТ від 22.06.2021 року, відповідно до якого зазначено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Система рульового керування досліджуваного автомобіля марки знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Зовнішня освітлювальна система досліджуваного автомобіля знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією (т.1 а.с.131-136);

висновок експерта № СЕ-19/114-21/9453-ІТ від 25.06.2021 року, відповідно до якого зазначено, що автомобіль марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 первинно контактував своєю передньою лівою частиною з групою відносно твердих предметів (може бути тіло пішохода) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до заду по відношенню до його поздовжньої осі. Наїзд автомобіля марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_6 відбувся в місці, що передує осипу скла та плямі РБК, відносно напрямку руху до вул.Личаківська. Встановити місце наїзду відносно абсолютних величин не видається можливим у зв`язку з недостатньою кількістю слідової інформації зафіксованої на місці події (т.1 а.с.141-144);

протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2021 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з доданою схемою до протоколу слідчого експерименту вбачається, що учасники слідчої дії прибули на місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, поблизу будинку № 23. При цьому, свідок розповіла про обставини вчинення ДТП (т.1 а.с.145-148, 149);

висновок експерта № СЕ-19/114-21/14368-ІТ від 16.09.2021 року, відповідно до якого зазначено, що в даній дорожній ситуації при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, водій автомобіля «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був керуватись технічними вимогами п.п.18.1. та 14.6(в) чинних Правил дорожнього руху. У водія ОСОБА_5 була технічна можливість попередити (уникнути) настання дорожньо-транспортної пригоди, наїзду на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину дороги через нерегульований пішохідний перехід, ця можливість для нього обумовлювалася виконанням вимог п.п.18.1. та 14.6(в), чинних Правил дорожнього руху, для чого у водія не було завад технічного характеру. При заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, порівнюючи фактичні дії водія автомобіля «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 в умовах місця події, з необхідними його діями, які вимагались для попередження настання даної ДТП у відповідності до чинних Правил дорожнього руху, можна дійти висновку, що вони суперечили технічним вимогам п.п.18.1. та 14.6(в), чинних Правил дорожнього руху, при цьому вказана невідповідність дій водія знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. З технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода ОСОБА_6 ), стала суперечність дій водія автомобіля «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 технічним вимогам п.п.18.1 та14.6(в) чинних Правил дорожнього руху (т.1 а.с.151-153).

При цьому, суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 28.05.2021 року (т.1 а.с.71-72, 73); постанову про призначення судової автотехнічної експертизи від 01.06.2021 (т.1 а.с.129); постанову про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи від 01.06.2021 (т.1 а.с.137); витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 06.09.2021 року (т.1 а.с.154), оскільки самі по собі вказані документи не містять доказових даних, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, вважає вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України поза розумним сумнівом з огляду на наступне.

Згідно зі ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст.94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина обвинуваченого у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та ч.1 ст.135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, так як обвинувачений мав змогу надати потерпілому допомогу та сам поставив останнього в небезпечний для життя стан.

Призначення покарання

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким та тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, зокрема: ОСОБА_5 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, здійснює перевезення гуманітарної допомоги, раніше суджений, однак, покарання відбув, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в у межах санкції ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, у відповідності до ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Разом з тим, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої результати оцінки правопорушника показали середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства та можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування реального покарання з випробуванням, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України, із встановленням іспитового строку, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

З системного аналізу положень КПК України в їх взаємозв`язку із положеннями КК України, які регламентують правові наслідки вчинення кримінальних правопорушень, випливає, що тяжкість злочину як критерій, який має враховуватися під час призначення покарання, має первинне значення для обрання конкретного виду та розміру покарання за вчинений злочин. Саме ознака тяжкості злочину є об`єктивною детермінантою, яка повинна акумулювати в собі всі негативні наслідки, що настали через порушення кримінально-правової заборони; вона відображає ступінь суспільної небезпечності діяння та саме вона є базовою основою для визначення покарання, яке належить призначити особі для досягнення умовної співрозмірності між злочином та покаранням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

З врахуванням посткримінальної поведінки обвинуваченого, відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, враховуючи позицію прокурора та потерпілого, наслідки вчинених обвинуваченим злочинів, суд вважає, за можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.135 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.286 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з часу проголошення вироку.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль марки «Мазда 3» р.н. НОМЕР_1 , - повернути законному володільцю майна.

Стягнути з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 6006,70 гривень (шість тисяч шість гривень 70 копійок).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1