Справа № 646/2894/18
Провадження № 1-кп/643/353/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002359 від 02.11.2017, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрілецьке Яковлівського району Белгородської області РФ, громадянина України, із середньою освітою, який не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України

Суть клопотання

У підготовчому судовому засіданні 01.08.2023 ОСОБА_4 (обвинувачений) та його захисник, кожний окремо, заявили клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Позиція учасників судового провадження

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки закриття провадження на підставі ст. 49 КК України.

Також судом роз`яснено обвинуваченому, що якщо останній наполягає на доведенні своєї невинуватості, то він не позбавлений права вимагати проведення судового провадження в повному обсязі, дослідження доказів та ухвалення виправдувального вироку.

Отримавши вказані роз`яснення суду, обвинувачений пояснив, що заперечує проти продовження судового провадження та ухвалення вироку і наполягає на закритті кримінального провадження в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у підготовчому судового засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом під час обговорення вказаного питання було звернуто увагу прокурора на те, що через внесення змін до ст. 309 КК України, чинна на даний час диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України викладена іншим чином, ніж правова кваліфікація дій обвинуваченого, зазначена в обвинувальному акті.

В зв`язку з наведеним судом було з`ясовано у сторони обвинувачення, чи не планує вказана сторона скористатись правом змінити обвинувачення.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні було зазначено, що оскільки судом вирішується клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, у сторони обвинувачення відсутні будь-які клопотання, пов`язані із зміною обвинувачення. Також прокурор зазначила, що сторона обвинувачення не планує змінювати обвинувачення в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та просить вирішити клопотання про закриття кримінального провадження в межах наявного обвинувачення.

Враховуючи наведене, засади диспозитивності кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 337 КПК України, а також ту обставину, що суд, вирішуючи клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, позбавлений права досліджувати докази та з`ясовувати обставини справи, суд не вбачає підстав оцінювати правильність кваліфікації дій обвинуваченого, надану слідчим та прокурором в обвинувальному акті, та за власною ініціативою вирішувати питання, пов`язані із правовою кваліфікацією таких дій.

За таких обставин, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту (ч. 1 ст. 337 КПК України), суд розглядає питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, згідно обвинувального акту

22.03.2018 в період часу з 08-11 год. до 10-10 год. за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , у встановленому законом порядку на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук, в ході якого ОСОБА_4 видав полімерний пакет з фіксатором із речовиною рослинного походження, а також у його кімнаті було виявлено 2 згортки паперу з речовиною рослинного походження. Всередині зазначеного полімерного пакету, а також двох згортків паперу, згідно з висновком судової експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № 763 від 04.04.2018, знаходилась речовина, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, масою відповідно 2,5093 грам (в перерахунку на суху речовину 2,3186 грам), 2,5627 грам (в перерахунку на суху речовину 2,3679 грам), 5,0719 грам (в перерахунку на суху речовину 4,6864 грам); загальна маса канабісу становить 10,1439 грам (в перерахунку на суху речовину 9,3729 грам).

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс у вказаній кількості, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення згідно обвинувального акту

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к, ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 у справі № 661/4717/15-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК. У зв`язку з цим, суд першої інстанції незалежно від визнання обвинуваченим вини має звільнити його від кримінальної відповідальності, а не від покарання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 по справі № 598/1781/17 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

В ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 у справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 у справі № 466/5490/17 зазначено, що суд першої інстанції зобов`язаний невідкладно розглянути питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347-363 КПК України.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 по справі № 466/5490/17, матеріально

-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

В остаточному рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Олександр Волков проти України» від 27.05.2013 зазначено, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Необхідність застосування вказаних вище рішень Європейського суду з прав людини в питаннях щодо звільнення особи від відповідальності за вчинення правопорушень, зокрема кримінальних, у зв`язку із спливом давності, випливає з постанови Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 492/910/14-к.

Позиція суду

Станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, відносилось до злочинів середньої тяжкості.

Виходячи з положень ст. 49 КК України в редакції станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості (п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України).

Станом на даний час кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Виходячи з положень ст. 49 КК України в редакції станом на даний час, особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину (п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України).

Таким чином, строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України - як станом на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, так і станом на даний час, складають 5 років.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинене згідно обвинувального акту 22.03.2018.

Вказана кримінальна справа надійшла в провадження судді ОСОБА_1 18.05.2023, тобто після закінчення строків давності, передбачених ст. 49 КК України, які складають 5 років.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та закриття кримінального провадження в цій частині.

При цьому, ураховуючи наведені вище висновки Верховного Суду щодо застосування норм права та розглядаючи клопотання обвинуваченого на стадії підготовчого провадження, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлення наявності або відсутності події і складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та вини обвинуваченого у його вчиненні.

Згідно ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Ураховуючи, що судом продовжується судове провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд вважає за необхідне виділити в окреме провадження матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачення в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

Прокурор в підготовчому судовому засіданні 01.08.2023 просила призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник, кожний окремо, не заперечували проти призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення судового розгляду, виходячи з такого.

Кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова, підстави для закриття кримінального провадження або його зупинення - відсутні, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Керуючись ст. 284, 288, 314-316, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002359 від 02.11.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України - виділити в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002359 від 02.11.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002359 від 02.11.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 України - закрити на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002359 від 02.11.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 09.08.2023 року на 11 год. 45 хв.

У судове засіданні викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала в частині закриття провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 04.08.2023 року о 15-00 год.

Суддя ОСОБА_1