ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2490/23 Справа № 175/4883/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та прокурора на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. З дня його вчинення минуло п`ять років, перебіг давності не зупинявся та не переривався, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий просить ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог процесуального закону. Зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000420 щодо ОСОБА_7 скеровано до суду 13.12.2018 року, після чого на протязі майже 4 років судом не було здійснено своєчасного, об`єктивного розгляду справи у розумні строки, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог процесуального закону. Зазначає, що відповідно до положень ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, однак судовий розгляд всупереч вимогам закону проведено без участі представника потерпілого ОСОБА_10 , який належним чином про місце, дату та час судового розгляду не повідомлявся.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши потерпілого ОСОБА_9 , який апеляційні скарги підтримав; прокурора, який підтримав доводи апеляційних скарг частково; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційних скарг та просили ухвалу суду залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно із вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді клопотання захисника про звільнення обвинувачено від кримінальної відповідальності дотримано в повному обсязі.

Так, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за яке передбачене найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого п. 2 тої ж частини статті, а саме вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: вчинення особою злочину; збігу з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили визначеного ч. 1 ст. 49 КК України строку давності; відсутності фактів ухилення особи від досудового слідства або суду; не вчинення особою до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у Постанові від 29.07.2021 (справа № 552/5595/18), за змістом ст.ст. 284 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено, як не має значення для вирішення цього питання і позиція потерпілого.

Отже, у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності згідно із ст. 49 КК України, та при наявності згоди обвинуваченого на це, незалежно від визнання ним своєї вини, суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження.

Як встановлено колегією суддів, подія кримінального правопорушення мала місце 15 квітня 2018 року, а тому перебіг строку давності в даному кримінальному провадженні обчислюється саме з цієї дати.

З урахуванням зазначеного на час судового розгляду, а саме 23 травня 2023 року, сплинув п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Згідно із наданими матеріалами справи, перебіг цього строку давності не зупинявся та не переривався.

Зважаючи на вищенаведене та беручи до уваги, що обвинувачений та його захисник в судовому засіданні суду першої інстанції заявили клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та його підтримали, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, що доводами апеляційних скарг не спростовується.

Так, надмірна тривалість судового розгляду, на яку посилається потерпілий, не є обставиною, що виключає необхідність застосування положень ст. 49 КК України, і за її наявності має тягнути інші правові наслідки.

Що стосується посилання прокурора на відсутність у судовому засіданні представника потерпілого, то дана обставина не має істотного значення для справи, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 23 травня 2023 року у судовому розгляді брав участь особисто потерпілий, який представляв свої інтереси самостійно та висловив свої заперечення щодо клопотання захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, однак зауважень чи клопотань, зокрема щодо відкладення судового розгляду у зв`язку з відсутністю його представника, не заявляв (т. 2 а.с. 90). У своїх поясненнях в межах апеляційного розгляду потерпілий зазначив, що в суді першої інстанції представляв свої інтереси самостійно, на участі свого представника не наполягав.

Враховуючи, що кримінальним процесуальним законом не передбачено обов`язкової участі представника потерпілого одночасно із самим потерпілим, який брав участь у судовому розгляді особисто; зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_9 був присутнім в судовому засіданні, здійснював самостійно представництво своїх інтересів та не порушував питання про необхідність участі свого представника; беручи до уваги, що незалежно від позиції потерпілого судом повинно бути вирішено питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за наявності підстав для цього, а отже позиція представника потерпілого не могла вплинути на сутність оскаржуваного рішення, - колегія суддів порушень вимог КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційні скарги потерпілого та прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4