ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі кримінальне провадження №0000187 від 11.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працюючого кур`єром ТОВ «Нова пошта», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 та 2010 років народження, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ

11 вересня 2022 року, близько 13 години 13 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у місті Володимир, Волинської області, по вулиці Устилузькій, неподалік від будинку № 147, у напрямку від міста Устилуг до центру міста Володимир, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, а саме п. 2.3 (б), п. 4.16 (а), п. 18.1, не переконався, що рух керованого ним транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не оцінивши дорожню обстановку та не надавши перевагу в русі, допустив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину дороги по вищевказаному нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньотранспортної пригоди, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: злам кісток склепіння та основи черепа з забоєм головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, чисельні злами ребер з забоєм легень, грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, закритий злам кісток правої гомілки, садна синці кінцівок, забійна рана голови, які за ступенем тяжкості належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілої.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними замінами та доповненнями), а саме:

-п. 2.3 (б), згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 4.16 (а), відповідно до якого, пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами

- п. 18.1, згідно якого, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати. Зазначив, що він повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що загибла ОСОБА_7 була його бабусею. Обставини її загибелі йому не відомі. Обвинувачений ОСОБА_5 одразу оплатив лікування бабусі, та в подальшому - витрати на її поховання. Жодних претензій матеріального чи морального характеру він не має до обвинуваченого. Вважає, що обвинувачений дійсно щиро покаявся у тому, що він вчинив. Питання щодо покарання обвинуваченого потерпілий залишив на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Отже, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні та відшкодуванні завданих ним збитків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, а також досудову доповідь органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

З урахування вищевикладеного, думки прокурора та потерпілого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, відсутність претензій матеріального чи іншого характеру зі сторони потерпілого, наявність у обвинуваченого на вихованні двох неповнолітніх дітей, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки наявність цього права потрібна йому для роботи, яка є основним джерелом доходів його сім`ї.

На підставі ст.75 КК України, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-22/7956-ІТ від 09.11.2022 в сумі 1 887,80 грн.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд вважає необхідним скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2022 року, арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази у справі:

- DVD-R - диск з відеозаписом з камери відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що розташований за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул.Соборна, 6 повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-22/7956-ІТ від 09.11.2022, в сумі 1 887,80 грн.

Скасувати арешт на автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2022 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1