Справа № 589/363/21
Провадження № 1-кп/589/142/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 3 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, в зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 3 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно клопотання, 15.08.2020 близько 15:00 год. ОСОБА_7 перебував за місцем мешкання своєї бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився у стані наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням напередодні невідомої психоактивної речовини. Перебуваючи під дією вищевказаної речовини, у ОСОБА_7 почалися видіння «літаючої труни», внаслідок чого у нього з`явилися сильний страх та тривога. Після цього, ОСОБА_7 вистрибнув у вікно вищевказаної квартири та почав бігати вулицями міста Шостка, забігши при цьому до гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_2 , та направившись до кімнати № 61, в якій мешкала родина знайомих його батьків.

Забігши до вищевказаної кімнати, де на той час перебували малолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 побачивши, що батьки дітей у кімнаті відсутні, вирішив вчинити дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_8 , не пов`язані з проникненням у тіло особи, без добровільної згоди потерпілої.

Після цього, ОСОБА_7 підійшов до малолітньої ОСОБА_8 , яка стояла спиною до дивану, та з метою вчинення дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням у тіло особи, без добровільної згоди потерпілої, почав долонею руки гладити останню по щоці, намагаючись поцілувати. Малолітня ОСОБА_8 почала чинити опір, намагаючись ухилитися від поцілунку. У продовження своїх протиправних дій, направлених на вчинення насильницьких дій сексуального характеру ОСОБА_7 , з метою подолання опору малолітньої ОСОБА_8 , силоміць утримуючи її однією рукою за передпліччя, повалив останню на диван на спину та, сівши на неї зверху, двома руками через горловину вдягнутого на неї светру взявся за її груди та, намагаючись їх оголити, розірвав бюстгальтер потерпілої.

З метою подолання активних дій ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 почала пручатися та кликати на допомогу, внаслідок чого її малолітня сестра ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходилася у даній кімнаті, почала плакати та дратувати своїм плачем і криками ОСОБА_7 , який припинив вчиняти дії сексуального характеру відносно ОСОБА_8 , і вирішив позбавити життя ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_7 з метою заподіяння смерті малолітньої ОСОБА_9 , на ґрунті раптово-виниклих неприязних стосунків до останньої, підійшов до неї та під час плачу останньої, засунув пальці своєї руки до відкритої ротової порожнини дитини та утримуючи її за щелепу, впав з нею на підлогу таким чином, що малолітня ОСОБА_9 лежала під вагою тіла ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи пальці своєї руки в ротовій порожнині малолітньої ОСОБА_9 таким чином, що остання не могла дихати та почала втрачати свідомість, почав бити її головою об підлогу, спричинивши своїми діями тілесні ушкодження у вигляді синця в тім`яно-потиличній ділянці голови, забою м`яких тканин голови, забою м`яких тканин ротоглотки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 від 05.10.2020 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

У цей час, до кімнати забігла ОСОБА_10 , яка побачивши дії ОСОБА_7 намагалась їх припинити, відтягуючи його від малолітньої дитини, однак останній, не реагуючи на дії ОСОБА_10 , продовжив бити малолітню ОСОБА_9 головою об підлогу, тому ОСОБА_10 вибігла з кімнати, щоб покликати на допомогу. У цей час по коридору 4-го поверху вищевказаного гуртожитку бігла ОСОБА_11 , а слідом за нею ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які почувши крики ОСОБА_10 про допомогу забігли до кімнати № 61 та припинили суспільно-небезпечні дії ОСОБА_7 відносно малолітньої ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_7 не довів своє суспільно-небезпечне діяння, направлене на заподіяння смерті малолітньої ОСОБА_9 , до кінця з причини, що не залежали від його волі, не вчинивши всіх дій, які він вважав необхідними для доведення його до кінця.

У кримінальному провадженні будо проведено дві судово-психіатричні експертизи № 239 від 12.10.2020 та № 2 від 06.01.2021, висновки яких різняться, як щодо психічного стану ОСОБА_7 на час вчинення вказаних вище суспільно-небезпечних діянь, так і в частині, що стосується наявності/відсутності потреби у застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру. У зв`язку з чим, за клопотанням прокурора ухвалою суду від 18.02.2022 було призначено повторну амбулаторну комісійну судово-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_7 .

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 814 від 22.12.2022, ОСОБА_7 на даний час не виявляє ознак будь-якого психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Також не виявляє ознак будь-якої симулятивної поведінки. На час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 страждав на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, гостра інтоксикація з делірієм та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Проте, на даний час ОСОБА_7 на будь-який психічний розлад, в тому числі на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, надання психіатричної допомоги не потребує.

В судовому засіданні прокурор, з урахуванням висновку комісійної експертизи, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 не підтримала, вважала доцільним провадження у справі щодо застосування примусових заходів медичного характеру закрити.

ОСОБА_7 , його захисник, та законний представник підтримали думку прокурора.

Заслухавши думки учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_7 наразі не страждає будь-яким психічним розладом, може усвідомлювати свої дії і керувати ними та не потребує надання психіатричної допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 513 КПК України, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру

При цьому діюче законодавство не передбачає можливості притягнення такої особи до відповідальності за вчинені нею дії.

Фактично недосконалість законодавства призводить до безкарності таких випадків, коли особа, внаслідок вживання нею психоактивних або наркотичних речовин та введення себе добровільно і самостійно в такий стан, коли вона не усвідомлює свої дії, вчиняє діяння, що є суспільно-небезпечними.

Завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень - в даному випадку право потерпілих на такий захист є повністю нівельованим, а віра в справедливість - зруйнованою.

Суд при цьому обмежений висновками експертів та нормами закону.

На підставі викладеного, враховуючи, що на момент судового розгляду, внаслідок змін у стані здоров`я ОСОБА_7 , останній згідно висновка експертів не потребує надання психіатричної допомоги, суд змушений кримінальне провадження за клопотанням про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру закрити.

Керуючись ст. ст. 372, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 3 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,- закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1