Справа № 487/6140/23
Провадження № 1-кп/487/733/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0001259 від 25.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дільниче Новоодеського району Миколаївської області, українки, громадянки України, із базовою середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої, маюча на утриманні малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 25.07.2023 біля 19 - 30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведення слідчої дії обшуку, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу та спричинення йому тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаною, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу, вкусила оперуповноваженого УСР в Миколаївській області ОСОБА_4 за кисть лівої руки.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинила оперуповноваженому УСР в Миколаївській області ОСОБА_4 тілесні пошкодження у вигляді укушених ран лівої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 підтвердила всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнала повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Крім того, обвинувачена заявила про те, що вона з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтвердив всі обставини скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення відносно потерпілого, а саме спричинення тілесних ушкоджень, під час виконання останнім службових обов`язків.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, потерпілого, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченої, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання судом не вбачаються та стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_6 необхідно для її виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.345 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винної, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останню можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Термін попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з моменту затримання 25.07.2023 та по обрання судом запобіжних заходів 27.07.2023 слід зарахувати в термін відбуття покарання.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зарахувати в термін відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 25.07.2023 по 27.07.2023.

Запобіжний захід не обирати

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1