Справа № 136/411/21
провадження №1-кп/136/34/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, у залі суду м. Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 03.03.2021, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, студента 2-го курсу Зозівського ПАЛ, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ;

законного представника ОСОБА_5 ;

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В середині січня 2021 ОСОБА_3 , будучи обізнаним про вчинення наприкінці листопада 2020, у вечірню пору доби, крадіжки майна із будинку, який розташований у АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , від безпосередніх виконавців злочину, на ґрунті умислу на незаконне особисте збагачення шляхом таємного заволодіння чужим майном, розуміючи те, що за вищевказаною адресою наявні інші матеріальні цінності, які можливо викрасти, близько 19 год. 30 хв. із корисливих мотивів прийшов до будинку, який знаходиться за зазначеною адресою, де через відчинену хвіртку паркану зайшов на територію подвір`я, та з метою перевірки наявності власника чи інших сторонніх осіб та маскування своєї злочинної діяльності постукав у вікно. Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_3 , з будинку вийшов потерпілий, який після короткої розмови запросив його в середину приміщення. ОСОБА_3 не відмовляючись від свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, та не розраховуючи на присутність у даному будинку сторонніх осіб, прийняв пропозицію ОСОБА_8 та зайшов у будинок. Через відносно короткий період, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_9 що він йде додому та вийшов із кімнати, де вони знаходились, і попрямував у напрямку вхідних дверей. У цей час проходячи через одну із кімнат будинку ОСОБА_3 помітив на поверхні серванту мобільний телефон марки «ASTRO» моделі «А- 284» у корпусі червоного та сірого кольорів. Пересвідчившись у тому, що за його діями не спостерігає ОСОБА_7 , оскільки останній знаходився у іншій кімнаті, ОСОБА_3 умисно таємно заволодів даною річчю, вартість якої становить 308,75 грн. та з місця події зник, тим самим завдавши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, поєднана з проникненням у житло.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаявшись у вчиненому.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, поєднана з проникненням у житло.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше не судимий, навчається у Зозівському ПАЛ, за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд враховує досудову доповідь органу з питань пробації, за висновками якого ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він не становить небезпеку для суспільства.

Суд, призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має роботи та доходу, але навчається.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді позбавлення волі.

Разом із тим, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_3 без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_3 суттєво змінив свої погляди, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в нього звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення, а саме ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25.02.2021 було накладено арешт на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ч. 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Повернути власнику (законному володільцю) речові докази, а саме: мобільний телефон марки ASTRO моделі А-284 у корпусі червоного та сірого кольорів.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25.02.2021, а саме: на мобільний телефон марки ASTRO моделі А-284 у корпусі червоного та сірого кольорів, власником якого був ОСОБА_10 .

Стягнути із законного представника ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн 83 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_11