03.07.2023
Справа № 359/7285/14-к
Провадження № 1-кп/359/2/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника адвоката ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_15 , представників - потерпілого: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , експертів: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0000459, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2013 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч. 3 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_13 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч. 3 ст. 296 КК України.

Так, згідно обвинувального акту, 01.11.2009 року, близько 02 год. 45 хв., ОСОБА_29 перебував у приміщенні розважального закладу Саквояж», розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2/13.

Приблизно о 02 год. 50 хв., ОСОБА_29 побачив у фойє вказаного розважального закладу ОСОБА_15 на голові якого був одягнений «піратський» капелюх. Підійшовши до останнього, ОСОБА_29 без дозволу зняв з голови ОСОБА_15 капелюха, одягнув собі на голову, після чого вийшов з приміщення розважального закладу на вулицю.

ОСОБА_15 , маючи намір повернути собі капелюх, о 02 год. 52 хв. вслід за ОСОБА_29 залишив приміщення розважального закладу. Вийшовши з розважального закладу, ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_29 та почав просити останнього віддати йому капелюха, проте, останній, не реагуючи на прохання ОСОБА_15 , попрямував в сторону тротуару, який розташований поруч з розважальним закладом «Саквояж».

ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_29 та попрохав останнього віддати йому капелюха, після чого у ОСОБА_29 виник умисел на вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_29 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася в застосуванні фізичного насильства до потерпілого, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого, публічно, у присутності відвідувачів розважального закладу «Саквояж», які перебували на вулиці, безпричинно наніс ОСОБА_15 не менше 2 ударів кулаком в обличчя, від яких останній впав на землю.

В цей час, ОСОБА_33 , яка перебувала поряд із розважальним закладом «Саквояж» підійшла до ОСОБА_29 та запитала останнього про причини побиття ОСОБА_15 .

Однак, ОСОБА_29 продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в застосуванні фізичного насильства, розвернувся у напрямку ОСОБА_33 та близько 02 год. 55 хв., наніс останній удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вона впала на землю.

Підвівшись на ноги, ОСОБА_15 , побоюючись за своє здоров`я та намагаючись уникнути продовження його побиття, перейшов на іншу сторону дороги від розважального закладу «Саквояж».

Незважаючи на це, ОСОБА_29 продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в застосуванні фізичного насильства до потерпілого, безпричинно, у нічний час, порушуючи спокій громадян, що перебувають поряд із розважальним закладом «Саквояж», голосно виражаючись нецензурною лайкою, наздогнав ОСОБА_15 поряд із кіосками, розташованими на тротуарі вул. Київський шлях у м. Бориспіль, неподалік будинку №2, який є громадським місцем, де вдарив його своєю ногою по ногах ОСОБА_15 , таким чином повалив останнього на землю, після чого з хуліганських мотивів, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , умисно наніс йому не менше п`яти ударів руками та ногами у взутті, по тулубу та голові потерпілого.

01.11.2009 року, о 02 год. 56 хв., із розважального закладу «Саквояж» вийшов ОСОБА_34 , який підійшов до ОСОБА_29 та ОСОБА_15 , та побачив, як ОСОБА_29 з хуліганських спонукань наносить тілесні ушкодження ОСОБА_15 , після чого у нього виник умисел на заподіяння з хуліганських спонукань тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .

ОСОБА_34 , реалізуючи свій умисел, підійшов до ОСОБА_15 , після чого він, діючи з ОСОБА_29 спільно та узгоджено, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в застосуванні фізичного насильства до потерпілого, у той час коли ОСОБА_29 наніс ОСОБА_15 не менше двох ударів руками і ногами по голові та тулубу, ОСОБА_34 наніс потерпілому не менше 5 ударів руками і ногами по голові та тулубу.

В цей час, ОСОБА_19 , який перебував разом з іншими відвідувачами поряд з розважальним клубом «Саквояж» побачив, що ОСОБА_29 , діючи у групі осіб з ОСОБА_35 вчиняють хуліганські дії щодо ОСОБА_15 та підійшов до ОСОБА_29 .

ОСОБА_29 , продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася в застосуванні фізичного насильства, завдав ОСОБА_19 один удар кулаком в обличчя, чим спричинив останньому фізичний біль.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №12- KE/2014/пп від 14 лютого 2014 року потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді - гострої поєднаної відкритої черепно-мозкової та щелепно-лицьової травми у вигляді забійної рани в лобовій області праворуч, синців в навколо очній області праворуч та ліворуч з крововиливами під кон`юнктивальну оболонку очей, переломів дуги лівої виличної кістки, зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, зовнішньої стінки лівої орбіти і верхньої стінки лівої орбіти з розповсюдженням на основу передньої черепної ямки ліворуч та розвитком лівобічної назальної лікворреї, забою головного мозку легкого ступеня, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Вказані дії ОСОБА_13 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України, як умисні, протиправні дії, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Крім цього, 01.11.2009 року, в період часу з 02 год. 56 хв. по 02 год. 59 хв., в місті Бориспіль, Київської області, на ділянці тротуару розташованої поряд із будівлею розважального закладу «Саквояж», що по вул. Київський Шлях, 2/13, ОСОБА_34 , під час вчинення хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_15 , умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_29 , з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, завдав ОСОБА_15 не менше 5 ударів ногами і руками в область голови і тулуба, у зв`язку з чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді - гострої поєднаної відкритої черепно-мозкової та щелепно-лицьової травми у вигляді забійної рани в лобовій області праворуч, синців в навколо очній області праворуч та ліворуч з крововиливами під кон`юнктивальну оболонку очей, переломів дуги лівої виличної кістки, зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, зовнішньої стінки лівої орбіти і верхньої стінки лівої орбіти з розповсюдженням на основу передньої черепної ямки ліворуч та розвитком лівобічної назальної лікворреї, забою головного мозку легкого ступеня, які згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №12-КЕ/2014/пп від 14 лютого 2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Вказані дії ОСОБА_13 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисні, протиправні дії, які виразились в умисному заподіяні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2022 року обвинуваченого ОСОБА_29 звільнено від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 296 та ч.2 ст. 121 КК України, а кримінальне провадження №00000459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2013 року, в частині обвинувачення ОСОБА_36 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 296 та ч.2 ст. 121 КК України, - закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності згідно ст. 49 КК України.

З цього приводу сторона захисту та сам обвинувачений ОСОБА_29 подав відповідне клопотання. Зазначена ухвала суду набрала законної сили.

Зважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_13 , судовий розгляд продовжено в даному кримінальному провадженні відносно нього.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 у пред`явленому обвинуваченні і вчиненні інкримінованих йому злочинів своєї вини не визнав повністю, та показав, що він товаришував з ОСОБА_15 , а ОСОБА_29 був його знайомим. Було свято ОСОБА_37 . Події відбувалися з 31.10.2009 року на 01.11.2009 року. Близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_38 та ОСОБА_39 заїхали до нього з проханням взяти піратські капелюхи, які були в нього кафе як декор. ОСОБА_29 або був у нього в спортзалі «Форвард» або приїхав разом з дівчатами. В 23 год.00 хв. він підвіз дівчат до закладу «Саквояж» і перед тим, як зайти в середину закладу він побачив ОСОБА_40 , з яким привітався. В середині закладу він перебував 30-60 хвилин, але спиртних напоїв не вживав. Після телефонного дзвінка ОСОБА_41 він вийшов на вулицю, де побачив багато людей і відбувалася бійка дівчат. Також коли він вийшов побачив ОСОБА_42 на відстані 5 метрів, який в цей момент стояв на узбіччі виїзду із житлової зони та серветкою витирався від крові. Далі він підійшов до дівчат, щоб їх розняти. В той момент коли закінчилася драка і він повернувся обличчям до «Саквояжу», то помітив, що стояли ОСОБА_29 , ОСОБА_15 і між ним відбувався конфлікт. ОСОБА_15 на підвищених тонах щось жестикулював, а ОСОБА_29 його відштовхував. Він не бачив початку конфлікту. На відеозаписів видно, що він виходить через 10-15 хв., як конфлікт між ОСОБА_15 та ОСОБА_29 почався і вже майже завершився. Він хотів підійти до них і в цей момент побачив, що ОСОБА_15 чи хотів відштовхнути чи хотів забрати капелюха у ОСОБА_29 , але ОСОБА_29 в цей момент його відштовхнув, від чого ОСОБА_15 похитнувся, втратив рівновагу, впав на коліна і відразу встав. Відстань до ОСОБА_43 і ОСОБА_44 в цей час було 10 метрів і було темнувато, тому не може сказати чи це був удар кулаком чи це був удар долонею. Він не може стверджувати, що від цього удару у ОСОБА_15 були тілесні ушкодження. Він підійшов до них, бо захотів допомогти ОСОБА_15 , так як останній був в стані алкогольного сп`яніння і в ОСОБА_29 більше фізичної сили. В цей час вийшов із закладу ОСОБА_19 і також підійшов до них. ОСОБА_15 продовжував намагатися забрати капелюха чи ОСОБА_29 вдарити, він «ліз» до ОСОБА_44 . В цей час він стояв між ними. Він був вимушений силою відштовхнути ОСОБА_15 , внаслідок чого останній відійшов на метр і знову почав лізти до ОСОБА_29 . Обличчя він не чіпав і ударів ніяких не було. Він хотів утримати ОСОБА_15 і коли останній виривався, то він його відштовхував від конфлікту. Все це відбувалося протягом 30 секунд. ОСОБА_29 та ОСОБА_19 почали відходити за «Саквояж». Дівчина винесла ОСОБА_15 серветки і він почав витирати кров. На цьому конфлікт ОСОБА_29 і ОСОБА_15 закінчився. Він зайшов в «Саквояж», щоб забрати куртку. Коли вийшов із закладу ні ОСОБА_15 ні ОСОБА_29 він не бачив. Далі він поїхав в спортзал, а потім додому. Це все відбувалося до або після 12 год.00 год. Свідомості ОСОБА_15 не втрачав. Він не наносив ОСОБА_15 тілесні ушкодження, а також не вчиняв хуліганських дій. Покази ОСОБА_15 до того, як він вийшов на вулицю не може підтвердити чи спростувати, бо він цього не бачив. Він підтверджує покази потерпілого в тій частині, що він міг відштовхнути в області ніг чи тулуба, поштовх чи удар. Крім того, зазначив, що батько потерпілого ОСОБА_15 просив його надати покази, що саме ОСОБА_29 наносив удари потерпілому, але ОСОБА_13 відмовився і саме тому, його також намагаються притягнути до відповідальності.

При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_13 , безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, експертів, вивчивши документи як докази, на які посилався прокурор, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, провівши дебати у яких прокурор просив: ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч. 2 ст. 296 КК України, а обвинувачений, який не визнав своєї вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень, та його захисник просили його виправдати, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_13 не вбачається складу злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч. 3 ст. 296 КК України, оскільки його вина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а прокурором, у тому числі, не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Судом були допитані потерпілий та свідки обвинувачення, які на думку прокурора, підтверджують винуватість ОСОБА_13 , в інкримінованому йому злочині.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_29 він знав наглядно. З ОСОБА_13 він товаришував. Події відбувалися в ніч з 31.10.2009 року на 01.11.2009 року. з 24 год. 00 хв. він відпочивав разом з ОСОБА_19 та дівчатами в розважальному закладі «Саквояж» за адресою: м.Бориспіль, вул. Київський Шлях. Було свято Хеловін, всі були у маскарадних костюмах. Одна із дівчат одягла йому на голову піратського капелюха. В той момент коли він перебував у вестибюлі цього закладу та розмовляв з ОСОБА_45 біля них проходив ОСОБА_29 , який зняв з нього капелюха і попрямував в сторону виходу. Він також через 30-60 секунд пішов на вулицю, щоб повернути капелюх, який йому не належав. Вийшовши із закладу він побачив бійку між дівчатами, яка відбувалася справа від входу. В цю бійку пізніше втрутився ОСОБА_29 , який розбороняв дівчат. Коли ОСОБА_29 відійшов до дороги, то він звернувся до нього з проханням повернути капелюх. На що ОСОБА_46 в грубій формі йому відповідав, а також дразнив його тим, що віддавав або забирав капелюх. Після того, як він потягнувся забрати капелюха ОСОБА_29 наніс руками декілька ударів у голову, від яких він впав, в очах у нього потемніло. Далі він піднявся і почав перебігати дорогу, яка йде від входу розважального закладу до житлових будинків по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Тобто це проїзд до житлових будинків. ОСОБА_29 погнався за ним і зі спини почав ударами збивати його з ніг. Коли він впав, то ОСОБА_29 знову йому почав наносити ногами і руками удари. Це побачила ОСОБА_47 , яка почала благати ОСОБА_29 , щоб він заспокоївся і припинив його бити. У відповідь на її прохання ОСОБА_29 наніс кулаком удар їй в обличчя, від якого вона впала. Після чого він виразився на ОСОБА_29 нецензурною лайкою і останній кинувся до нього та почав бити по голові. Удари були сильні, тому він декілька разів втрачав свідомість. Потім через деякий час все заспокоїлося. Із закладу «Саквояж» вийшов ОСОБА_13 , який підійшов і почав запитувати «Що сталося». Він відповів йому, що «ви будете відповідати за свої вчинки». На що ОСОБА_29 знову почав наносити удари по голові. В цей час ОСОБА_13 наніс йому декілька ударів по тулубу і по ногам. ОСОБА_13 не наносив йому удари руками або ногами по голові. Потім з нічного закладу «Саквояж» вийшов його товариш ОСОБА_19 , якому ОСОБА_29 також наніс удари. Далі він вже погано пам`ятає. Вийшла ОСОБА_48 , яка винесла йому серветки, щоб він витерся від крові. Потім визвали його брата, який разом з ОСОБА_19 відвели його на зупинку і вони поїхали до центральної лікарні в м.Бориспіль. В лікарні його оглядав лікар-травматолог та судово-медичний експерт ОСОБА_49 . Йому зашивали брову, але він цього не пам`ятає, бо декілька разів втрачав свідомість. На наступний день його повезли в лікарню у неврологічне відділення, де він перебував 2-3 дні. Однак покращення стану здоров`я не було і його забрали в лікарню швидкої допомоги в м. Києві, де він перебував більше одного місяця. В лікарні швидкої допомоги в м. Києві йому зробили МРТ та взяли рідину з хребта, бо в нього була тріщина у основі черепа і необхідно було зняти тиск. В нього все обличчя було побите. Він не намагався вдарити ОСОБА_29 чи кидатися йому в ноги, бо останній за нього набагато більший і сильніший. Додатково його оглядали в приватній лікарні м. Києва, робили МРТ. Ця необхідність була викликана у зв`язку з проведенням експертизи у м. Харків. В Київському та Харківському СМЕ його не оглядали. Додатково проходив огляд в невропатолога і раз в три місяці його клали в лікарню, де проводили огляд і ставили крапельниці, бо в нього постійно боліла голова і цей стан не покращувався. Дана подія відбулася протягом 30-40 хвилин з 02 год. 00 хв. до 03 год. 00 хв. Свідок ОСОБА_27 приїжджав до нього із ОСОБА_13 і просили не писати заяву на ОСОБА_29 , бо в нього малолітні діти. В показах ОСОБА_19 він не сумнівається. Однак покази охоронців є сумнівними, бо вони є товаришами ОСОБА_29 . З ОСОБА_13 він примирився, останній попросив пробачення, але до подій його ставлення не змінилося. Оскільки ОСОБА_13 не наносив тяжких і середньої тяжкості ударів, тому він відмовляється від цивільного позову і його представники підготують відповідну заяву. Інші громадяни йому не наносили удари. Звертає увагу суду, що з суботи на неділю переводили годинник.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що ОСОБА_15 його однокласник, підтримує з ним товариські відносини. ОСОБА_29 знає з 2010 року, але відносин з ним не підтримує. ОСОБА_13 знає наглядно. Рік точно не пам`ятає. Було свято ОСОБА_37 . Події відбувалися в нічному клубі «Саквояж», який знаходиться в м.Бориспіль. Він разом з ОСОБА_15 протягом 2 годин перебували на дискотеці. Він втратив з поля зору ОСОБА_15 . І коли вийшов після 23 год.00 хв. на вулицю, то побачив біля входу ОСОБА_15 , який стояв в оточенні ОСОБА_29 та ОСОБА_13 . Конфлікту між ними не було. Підійшовши ближче він побачив, що в ОСОБА_15 сильно побите обличчя, яке набрякло. Була пошкоджена брова і на ньому була кров. Явних ознак переломів у ОСОБА_15 він не бачив. Агресії в ОСОБА_15 не було. ОСОБА_29 наніс йому 5 ударів і тим самим відштовхнув його на проїжджу частину. Після чого відбулася «штовханина» між ОСОБА_29 і ОСОБА_50 , який вирішив за нього вступитися. В цей час група осіб не допустила його до ОСОБА_15 . Після того як така можливість з`явилася, то ОСОБА_29 і ОСОБА_13 біля ОСОБА_15 він вже не бачив. Далі він пішов забрав речі з гардеробу та разом з ОСОБА_15 пішли в магазин за водою, щоб вмити ОСОБА_15 . Також він зателефонував брату ОСОБА_15 , який відвіз їх до лікарні. Лікар зробив освідчення і викликав поліцію. Наступного дня виявилося, що ОСОБА_15 сильно травмований. Він не бачив, щоб ОСОБА_29 або ОСОБА_13 наносили удари ОСОБА_15 . На той момент як він вийшов із закладу ОСОБА_29 не здійснював хуліганських дій, а також він не бачив, що ОСОБА_29 вчиняв неправомірні дії щодо ОСОБА_15 . Про те, що ОСОБА_29 та ОСОБА_13 побили ОСОБА_15 дізнався зі слів ОСОБА_51 або дівчат, які відпочивали з нами. Очевидцем причини конфлікту він не був, а чув зі слів свідків. В його присутності ОСОБА_15 втрачав свідомість в період часу або з того місця де відбулася подія до магазину або від магазину до таксі. Оскільки обличчя було в гулях, то він припускає, що ОСОБА_15 втратив свідомість внаслідок побиття, а не від алкогольного сп`яніння. ОСОБА_15 не падав і не хитався, щоб були підстави вважати, що в нього був сильний стан алкогольного сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що наглядно знає ОСОБА_13 та ОСОБА_29 , які присутні в судовому засіданні. ОСОБА_13 бачив в спортзалі «Форвард». Тиску з боку учасників процесу немає. В «Саквояж» він приїхав з товаришем ОСОБА_52 , де відпочивали протягом двох годин і вживали спиртні напої, кількість вжитого алкоголю не пам`ятає. Подія відбулася з 31.10.2009 року на 01.11.2009 року. Було свято ОСОБА_37 . В 02 год. 00 хв. він з товаришем вийшли з клубу та чекали справа від виходу, як виходити, таксі. В цей час він бачив бійку між дівчатами, яка відбувалася при вході в «Саквояж» на східцях. До ОСОБА_29 підійшов ОСОБА_13 з дівчатами, а також в цей момент підійшов ОСОБА_15 , який хотів забрати у ОСОБА_29 головний убір-піратського капелюха. ОСОБА_29 наніс удар ОСОБА_15 . ОСОБА_15 від удару упав, піднявшись почав тікати через дорогу. ОСОБА_29 наздогнав ОСОБА_15 біля кіоску і наніс два удари. Після чого ОСОБА_15 упав, а ОСОБА_29 продовжував наносити удари ногами і руками по тілу та висловлювався нецензурною лайкою. Наздоганяв з кимось, але не знає з ким, але ОСОБА_13 серед них не було. Далі прибігла дівчина, яку ОСОБА_29 або відштовхнув, або вдарив і вона впала. Потім ОСОБА_29 підняв ОСОБА_15 і почав щось йому голосно розказувати. Потім з`явився невідомий йому чоловік, але він його бачив у «Форварді»- ОСОБА_13 , який вийшов з натовпу. В цей час ОСОБА_29 наніс ОСОБА_15 удар від якого він впав. Далі до них підійшов хлопець, який хотів їх розборонити і забрати ОСОБА_15 , але його відштовхнули і за ним в сторону Київський Шлях побіг натовп і ОСОБА_29 . Більше нічого не бачив, бо приїхало таксі. Біля ОСОБА_15 було 30-40 чоловік, які спостерігали за бійкою. Чи наносив удари ОСОБА_13 він не пам`ятає. У газеті було оголошення, що шукають свідків і товариш зателефонував за номером, який був в ній вказаний. ОСОБА_53 запропонував зустрітися біля «Саквояжу» і розповісти про подію. На зустрічі були працівник поліції, ОСОБА_53 та ОСОБА_54 . Тиск на нього з будь-якої сторони не здійснювався. Заходи безпеки були застосовані, бо боявся за життя своє житті і родини. Залегендоване прізвище ОСОБА_55 . ОСОБА_29 впізнав по спортивній статурі і залисинах на голові. Покази, які надав в судовому засіданні ніхто не примушував давати. Відбулася бійка, яка супроводжувалася ударами по тілу, по обличчю, по голові за участю ОСОБА_29 на прізвище « ОСОБА_56 ».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що ОСОБА_29 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знає наглядно, відносин з ними не підтримує. 31.10.2009 року було свято ОСОБА_37 . В цей день він працював таксистом і зупинився біля зупинки, трохи далі світлофора близько 12 год. 00 хв, а може після 01 год. 00 хв. Біля закладу «Саквояж» збоку, напроти входу уже була бійка. Біля закладу було більше 20 людей. Він підійшов і побачив, що ОСОБА_15 лежав на землі, а ОСОБА_29 його бив руками і ногами по голові, по тулубу. Далі ОСОБА_29 вдарив дівчину, яка від удару впала, але самого удару не бачив. Потім вибіг ОСОБА_13 і вдарив ногою у живіт ОСОБА_15 , який від удару впав. ОСОБА_15 то лежав то вставав, а вони обоє наносили йому удари. Також була третя особа чоловічої статі, яка підійшла і нанесла удар ОСОБА_15 по нозі. В його присутності ОСОБА_15 один раз падав і один раз вставав. ОСОБА_13 чи штовхнув ОСОБА_15 і він упав. Він не пам`ятає від чого ОСОБА_15 впав. Він перебував на місці події протягом 5 хвилин, потім він розвернувся і поїхав додому. Він не допомагав і втручався. Як наносив удари ОСОБА_13 він не пам`ятає. Після події пройшло шість місяців і він прочитав в газеті оголошення, що шукають свідків події за 2009 рік. Тиску і погроз з боку ОСОБА_29 не було. Він був ініціатором забезпечення заходів, бо боявся за свою сім`ю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що ОСОБА_29 та ОСОБА_13 йому відомі, відносин з ними не підтримує. ОСОБА_15 знає наглядно, але особисто з ним не знайомий, відносин з ним не підтримує. Тиск на нього не здійснювався. В кінці жовтня 2009 року, було свято ОСОБА_37 . Він відпочив з товаришем ОСОБА_20 в нічному клубі «Саквояж» та вживав алкогольні напої «пиво». Після 01 год.00 хв. вони стояли на розі будівлі від входу, який на той час був з торця, та їхню увагу привернуло те що, на східцях закладу відбувалася бійка між дівчатами. Потім до дівчат підійшов ОСОБА_15 і ОСОБА_29 , в яких почалася суперечка та почалася бійка. ОСОБА_29 наніс декілька ударів ОСОБА_15 в голову. Після чого ОСОБА_15 відбіг від нього через дорогу, але ОСОБА_29 його наздогнав та рукою наніс йому 4-5 ударів, збив з ніг та почав ногами наносити йому удари по тулубу і голові. Він не пам`ятає чи ОСОБА_29 був сам чи ще хтось з ним був. Далі підбігла дівчина, яка відтягувала ОСОБА_29 від ОСОБА_15 . Потім підбіг ОСОБА_13 , який наніс декілька ударів ОСОБА_15 по тулубу, може по ногах. Ці удари були більш схожі на штовханину. ОСОБА_13 ударів по голові ОСОБА_15 не наносив. Близько 02 год.00 хв. він разом з ОСОБА_20 сів в таксі і поїхали. ОСОБА_29 наніс не менше 10 ударів ОСОБА_15 , який в цей момент лежав та був у свідомості, але чітко кількість ударів він не пам`ятає. Люди і охоронець закладу стояли на східцях закладу. В його присутності ОСОБА_15 падав один раз коли ОСОБА_29 збив його з ніг. В ОСОБА_15 обличчя було в крові. В газеті «Бориспільські вісті» було оголошення, що шукають свідків цієї події і він зателефонував за номером, який був вказаний в оголошенні. Трубку взяв батько потерпілого, який запропонував зустрітися їм біля «Саквояжу» і розповісти, що вони бачили. На зустріч приїхав батько потерпілого ОСОБА_53 , слідчий чи прокурор і вони розповіли про події, які відбувалися в 2009 році. Слідча хотіла, щоб ми дали покази і запропонувала заходи на які вони погодилися. Тиск на нього ніякий не чинився. Залегендовані анкетні дані були ОСОБА_57 . Він також повідомив ОСОБА_20 про оголошення в газеті, що шукають свідків події.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показав, що з ОСОБА_13 у нього нормальні відносини. З ОСОБА_15 відносин не підтримує. В той вечір він приїхав до нічного клубу «Саквояж» та через 30 хвилин вийшов на вулицю. На вулиці відбувалася бійка між дівчатами, яких він розбороняв і в цей момент ОСОБА_15 забрав у нього піратський капелюх, який належить ОСОБА_13 . Він не наносив ударів ОСОБА_15 . Він припинив сутичку, яка відбувалася між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Під час цієї сутички ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_15 рукою в область обличчя один раз. Після чого ОСОБА_15 присів на коліна. Стверджує, що ОСОБА_15 вказував на досудовому слідстві, що ОСОБА_13 наносив йому удари. Подія відбувалася протягом 8 хвилин, а не 40 хвилин як це відображено на відеозаписі. ОСОБА_15 нанести удари мав можливість хто завгодно. На наступний день дізнався, що ОСОБА_15 в лікарні і надав покази, що саме він йому наносив йому удари. Вважає, що сторона обвинувачення його оговорює. Також зазначив, що свідки сторони обвинувачення, які були залегендовані, надали в судовому засіданні неправдиві покази. ОСОБА_15 просив його надати покази, що ОСОБА_13 наносив йому удари, але він відмовився, тому ОСОБА_13 надав покази проти нього.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_58 показав, що він займає посаду завідувача КОБСМЕ відділу судово-медичної експертизи. Він не брав участі в проведенні експертизи, але йому відомі підсумкові висновки по висновку експерта №12-КЕ/2014/пп від 14.02.2014 року, а також в нього наявний другий екземпляр експертизи. Судово-медична експертиза не може встановити хто саме наносив тілесні ушкодження. Троє із семи зазначених у висновку не є судовими експертами, вони приймають участь в даній експертизі, як спеціалісти в своїй області. Тобто, вони експерти по цій експертизі в свої області. Вони зобов`язані залучати до проведення експертизи спеціалістів в узькій медицині в тому випадку коли судові експерти не можуть визначити характер тілесних ушкоджень. Згідно наказу МОЗ №6 від 19.01.1995 року ці спеціалісти виступають по цій експертизі як експерти. Слідчим додатково направлялися CD знімки топографії і досліджувалися експертами. Ці дані конкретизували наявність характер тілесних ушкоджень і допомогли об`єктивно визначити об`єм травми голови. Відсутність підпису завідуючого на першій сторінці експертного висновку на примірнику, що знаходиться в суді це технічна помилка. В судовому засіданні свідок показав другий примірник висновку на якому є підпис завідуючого. Специфіка консолідації перелому кості черепа так, що деякі ділянки черепа не зростаються і залишають сліди. Тому робили контрольний знімок КТ і свіжий 05.02.2014 року. На цих знімках чітко видно зміна кості внаслідок травми, які дозволили прийти комісії до вказаних висновків. Якщо рентгенолог дивився сканер і в нього є підозра, то він висловлює свою позицію. Він не знає чому цієї підозри не було у попереднього рентгенолога, який приймав участь в Київській експертизі.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_59 зазначив, що підтримує свій висновок в повному обсязі. Він був доповідачем. Підставою для проведення експертизи була ухвала Апеляційного суду від 08.07.2013 року. Експертизу проводили на підставі матеріалів кримінального провадження. Але було надано певний перелік об`єктів, які перелічені в досліджуваній частині експертизи. Експертом надано суду оригінал експертизи експерта №120-2013/о від 22.10.2013року, на якому містяться оригінали підписів експертів, який відповідає висновку, який міститься в матеріалах кримінального провадження том 11 а.с.2-30. У них був акт судово-медичного обстеження, який проводився в Бориспільській районній лікарні, висновок експерта, який зроблений в цьому закладі, 2-ий висновок експерта Бориспільського районного відділення, медична документація.

Після ознайомлення з висновком, який міститься в том 17 а.с.5-36 експерт зазначив, що цією експертизою встановлено наявність тілесного ушкодження, яке вони заперечують. Це тілесне ушкодження визначає ступінь тяжкості це перелом кісток основи черепа, в даному випадку основної частини лобної кістки. Заперечують, як можливість її утворення так і наявність її взагалі. Він не може пояснити як її встановили експерти Харківського СМЕ. Якщо звернути на їхню досліджувану частину, то вони продемонстрували і фотографії зображення цих знімків і навіть наводили фотографії, як повинно виглядати таке ушкодження і що може бути симуляр такого ушкодження. Експерта Харківського СМЕ вивчали томографію, але їм вона не була потрібна, оскільки тих даних, що були їм надані було достатньо для надання відповідей на питання. Додаткова інформація не може вплинути на те, що було на знімках, які були зроблені після події. Якби в ухвалі не було зазначено про огляд, то вони не викликали б потерпілого. Слідчий самостійно вирішує, які об`єкти необхідно надати для дослідження. Якщо слідчий вирішив надати диски, то експерт немає права не прийняти, але він не дає оцінку експертам Харківського СМЕ. Дані знімки не мають ніякого відношення до встановлення тілесного ушкодження в потерпілого. З 2012 року в Київському СМЕ висновки підписують особи, які мають кваліфікацію судового експерта та внесені до реєстру.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_60 показав суду, що зроблений висновок він повністю підтримує. Він приймав участь в експертизі №12-КЕ/2014/пп від 14.02.2014 року. В нього наявний другий примірник висновку, який зберігається в архіві комісійного відділу Харківського СМЕ. Помилково не було підпису на першій сторінці висновку, який є в провадженні суду. До висновку також приєднано листування з приводу проведення експертизи та надання додаткових матеріалів, а також консультативні дослідження, які проводилися консультації спеціалістів, рентгенологів та інших. Серед семи членів експертної комісії зазначені троє лікарів, які мають кваліфікацію лікарі судово-медичні експерти, а інші спеціалісти, які приймали участь в консультуванні комп`ютерних томограм, комп`ютерних знімках та медичної документації. Спеціалісти за фахом не є судово-медичними експертами. 07.02.2014 року слідчим надано додатково медичні документи, для об`єктивного дослідження, але ці документи Харківським СМЕ не запитувалися. Надані додаткові матеріали вплинули на кінцевий результат висновків експертизи, бо при описі спеціалістами були підтверджені та травми, які мались у Грони і консультант у своєму висновку описав. І цей опис є у експертизі і він також зберігається при експертизі. Ці матеріали, які надійшли додатково направлялися на консультацію для порівняння. Знімок КТ від 04.11.2009 року не описувався, оскільки це роздруківка комп`ютерної томографії. Лікарі рентгенологи досліджували і описували диски, на яких більш інформації ніж на вибірково взятих сканерах. Встановлення якою групою осіб чи одноособово були викликані ушкодження не входить в компетенцію судово-медичного експерта. експерт не повинен вказувати від чиїх дій виникли ушкодження. Висновок Київського СМЕ йому знайомий, як первинний і про це йдеться у висновку експерта на сторінках 13-15, де є висновки, яких дійшли експерти, які проводили комісійну експертизу. Він не повинен як голова комісії і як судовий експерт давати оцінку тим висновкам, які містяться в матеріалах справи. Якщо експерт проводить експертизу за матеріалами справи, то повинен у своїй роботі враховувати дані як МРТ досліджень так і рентгенівські дослідження у динаміці, для того, щоб можна було точно установити момент спричинення тих чи інших ушкоджень. Так, якби на первинних знімках чи знімках КТ була картина перелому, які старі, а в подальшому при контрольній рентгенограмі відповідали, мали таку ж саму картину. То можливо було б стверджувати, що ці ушкодження не могли утворитися в той час на який посилається потерпілий. На сторінці 13-15 висновку переписано все, що досліджувалося. На його погляд висновки експерта Трофименка і комісійної експертизи в частині тілесних ушкоджень та ступеня тяжкості співпадають. Огляд потерпілого не обов`язковий, бо вже на тілі не залишилося будь-яких ушкоджень, пройшло більше ніж 2 роки після травм. Якщо зробити МРТ в цьому році потерпілому ОСОБА_61 , то ці травми змінюються, але вони обов`язково мають бути на цих томограмах, він буде мати вигляд, як консолідований перелом.

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що ОСОБА_29 знає з 2009 року. Він знає ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , але відносин з ними не підтримує. В 2009 році він працював охоронцем в нічному клубі «Саквояж», але в той день він працював таксистом і не був на зміні. Було свято ОСОБА_37 . Він стояв біля автомобіля на відстані 8-10 метрів від входу. Відстань від автомобіля до бійки була 3 метри, а також там знаходилися ще 15 осіб. Біля входу зліва та на дорозі билися дівчата, а ОСОБА_29 їх розбороняв. Бачив, як ОСОБА_29 сів в машину таксі з дівчиною і поїхав. Після чого ОСОБА_15 намагався зайти до нічного клубу, але охорона йому не дозволяла зайти. В цей момент він одягав піратського капелюха на охоронця ОСОБА_62 . При цьому на ОСОБА_15 тілесних ушкоджень і слідів побиття не було. ОСОБА_29 біля нічного клубу «Саквояж» не порушував громадський порядок та не наносив ударів ОСОБА_15 , який був в його полі зору. Він не бачив нанесення ударів ОСОБА_15 . В той вечір він бачив ОСОБА_13 , але не бачив чи він приймав участь в сутичці. Він також пам`ятає, що на ОСОБА_15 був піратський капелях, який він одягав на всіх. Камера була на вході, яка постійно працює. На зміні в той вечір був начальник охорони ОСОБА_63 , охоронець ОСОБА_64 та ОСОБА_65 . Підстав оговорювати учасників процесу в нього немає.

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що з ОСОБА_29 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 відносин не підтримує. Він їхав в машині таксі і після 01 год. 00 хв. водій таксі зупинився біля зупинки в напрямку м. Борисполя, щоб він міг придбати цигарок. В ту ніч було свято ОСОБА_37 . Вийшовши з автомобіля разом з таксистом ОСОБА_66 , на відстані до 20 метрів він побачив біля входу в «Саквояж» бійку між дівчатами. В цей час ОСОБА_29 рознімав дівчат. Було багато людей. Також він бачив, що ОСОБА_29 нікого не бив, більше оборонявся. За углом закладу відбувалася сутичка, але ОСОБА_29 участі в ній не брав. ОСОБА_29 забрав дівчину і пішов до автомобіля таксі. Далі ОСОБА_15 намагався зайти в «Саквояж», але його не впускали. На ОСОБА_15 тілесних ушкоджень не було. В той момент коли дівчата билися, ОСОБА_15 підходив до ОСОБА_29 вдарити або капелюха забрати. Коли ОСОБА_15 простягнув руку, то ОСОБА_29 ухилився і відійшов, більш ніяких активних дій не було. Також ОСОБА_15 кинувся в ноги ОСОБА_29 , який його трохи посунув. Він бачив, як ОСОБА_15 впав біля входу, бо його хтось 1-2 рази вдарив. Людина, яка наносила удари ОСОБА_15 стояла до нього спиною. Після ударів ОСОБА_15 встав і пішов в нічний клуб «Саквояж». Він вважає, що ОСОБА_15 був в стані алкогольного сп`яніння, бо в нього була хитка хода. ОСОБА_29 не наносив п`ять ударів ОСОБА_15 . На поведінку ОСОБА_13 він не звертав увагу.

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що ОСОБА_29 знає з 2006-2007 року. ОСОБА_13 знає з 2013 року-2014 року. ОСОБА_15 наглядно знайомий, але особисто він його не знає. В жовтні -листопаді 2009 року він був в нічному клубі «Саквояж», який знаходиться в м.Бориспіль, з 01 год. 00 хв. до 02 год.30 хв., точно не пам`ятає. Це було свято ОСОБА_37 . Коли стояв на вулиці, то біля нього почалася бійка між дівчатами. Потім вийшов ОСОБА_29 з дівчатами і хлопцями. З боку почалася іще одна бійка. Далі він зайшов середину закладу і як вийшов знову, то на відстані 3 метрів від нього почалася бійка на п`явочку біля «Саквояжу». Бійка розпочалася після того, як ОСОБА_15 забрав у ОСОБА_29 піратського капелюха. Після чого він посадив ОСОБА_29 разом з дівчиною до автомобіля. ОСОБА_29 не брав участі в бійці і нікого не бив. В ту ніч біля клубу «Саквояж» він бачив ОСОБА_15 , який ходив забирав піратського капелюха і виражався нецензурною лайкою. Візуально пам`ятає, що ОСОБА_13 допомагав рознімати дівчат. На ОСОБА_15 не було порваного одягу, крові і побитого обличчя. На відео було зафіксовано бійка дівчат і як він рознімає дівчат.

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показав, що ОСОБА_29 і ОСОБА_13 йому відомі, так як він працював старшим охоронцем у клубі «Саквояж». ОСОБА_15 також знає наглядно. Дату не пам`ятає, він працював на зміні в нічному клубі «Саквояж». ОСОБА_15 разом з дівчатами стояв в приміщенні нічного клубу «Саквояж». В цей момент підійшов ОСОБА_29 і зняв з нього піратський капелюх. Далі ОСОБА_15 пішов за ОСОБА_29 на вулицю, де на відстані 9-10 метрів від входу почалася сутичка між дівчатами. В цей момент він стояв на вулиці на відстані 4 метрів від ОСОБА_29 і ОСОБА_15 . В той час коли ОСОБА_29 рознімав дівчат ОСОБА_15 намагався у нього забрати капелюх. ОСОБА_29 відштовхнув ОСОБА_15 , бо ОСОБА_15 падав йому в ноги, забрав дівчину і пішов до таксі, яке стояло через дорогу і поїхали. Від моменту коли ОСОБА_29 вийшов із клубу та сів у таксі пройшло 10-15 хвилин. ОСОБА_15 повернувся до закладу і вони не могли протягом 30 хвилин відправити його додому, так як він був нетверезому стані і чіплявся до охоронця ОСОБА_67 , який не дозволяв йому зайти в клуб. При цьому надівав на охоронця капелюх, який був на ньому. Ніяких тілесних ушкоджень і крові на ньому не було. ОСОБА_15 ніхто не бив. Він був присутній в цей час на вулиці і все чітко бачив. ОСОБА_15 був без ознак побиття. Звернень до нього не надходило щодо побиття ОСОБА_15 , щоб викликали поліцію або швидку медичну допомогу. ОСОБА_13 вийшов на вулицю через 10 хвилин після того, як ОСОБА_29 та ОСОБА_15 вийшли на вулицю. ОСОБА_13 не порушував громадського порядку в закладі та на прилеглій території.

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що ОСОБА_29 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знає. Підстав їх оговорювати немає. Йому подзвонив Годунок та повідомив, що у мого друга неприємності, вони побили ОСОБА_15 . Після чого він разом із ОСОБА_13 поїхав до лікарні, яка знаходиться в м.Бориспіль, де ОСОБА_15 звинувачував у тому, що саме він його побив. Але ОСОБА_13 заперечив даний факт. Розмови, яка відбувала між ОСОБА_68 та ОСОБА_13 він не чув. Також зазначив, що йому невідомо хто побив ОСОБА_15 і останній йому також про це не повідомляв. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 він не бачив, а у ОСОБА_15 було побите обличчя.

Допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав, що ОСОБА_29 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 є його знайомі, підтримує з ними дружні відносини. Подія відбувалася після 01 год. 00 хв. в 2009 році, було свято ОСОБА_37 . Він разом товаришем ОСОБА_69 стояв біля магазину, який знаходиться напроти нічного клубу «Саквояж», на зупинці «Леніградська» в сторону Борисполя, де вживали пиво. Він бачив бійку між дівчатами, яка відбувалася зліва від входу в нічний клуб «Саквояж». В той момент коли ОСОБА_29 йшов забрати першу дівчину із нічного клубу «Саквояж» вийшов ОСОБА_15 , а потім ОСОБА_13 . Далі, з права від входу нічного клубу «Саквояж» в темноті почалася бійка між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . В цей час ОСОБА_29 пішов забрати другу дівчину і в цей момент ОСОБА_15 смикнув його за плече і хотів його вдарити, але ОСОБА_29 ухилився і дав ляпас ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_29 разом з дівчиною поїхали на таксі. ОСОБА_13 наносив удари ОСОБА_15 рукою по тулубу і обличчю, кількість ударів він не пам`ятає. ОСОБА_15 лежав на асфальті без свідомості, але моменту коли ОСОБА_15 падав він не бачив. Коли ОСОБА_15 лежав на асфальті йому ніхто не наносив ударів, а ОСОБА_13 пішов у нічний клуб «Саквояж». Він стояв від нічного клубу «Саквояж» на відстані 10 метрів, де відбувалася бійка між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . ОСОБА_29 не наносив ударів ОСОБА_15 . Він також бачив, що біля нічного клубу стояв ОСОБА_70 . ОСОБА_29 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 тиск на нього не здійснювали.

Судом було безпосередньо досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч. 2 ст. 296 КК України, а саме:

- Протокол усної заяви (повідомлення) про злочин, відповідно до якого 01.11.2009 року прийнято заяву від гр. ОСОБА_15 , з приводу того, що 01.11.2009 року близько 01 год. 00 хв. в м.Бориспіль поблизу кафе-бару «Саквояж» невідомий громадянин наніс йому тілесні ушкодження (том 15 а.с.1);

- Протокол огляду місця події 05.11.2009 року, відповідно до якого в.о. слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_71 , за участі двох понятих, з фотоілюстрація до даного протоколу (том 15 а.с.2-5). В ході цієї слідчої дії встановлено: оглядом місця події являється приміщення, що знаходиться в кафе «Саквояж», що розміщене за адресою: АДРЕСА_4 . Входом дог кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » служать металеві двері, на момент огляду зачинені. Зайшовши в двері ми потрапляємо в приміщенні розміром 6х4 метри. З лівої сторони в стіні маються дерев`яні двері, на момент огляду відчинені. В нижній частині двері мається врізний замок. Попереду вздовж цієї стіни маються дзеркала та дерев`яні двері. Вздовж стіни справа мається віконна рама. Далі ми заходимо в двері, що були в стіні, що зліва та потрапляємо в кімнату №2 розмірами 3х2 метри. В лівому ближньому куті мається шкаф для одягу. Вздовж стіни, що попереду мається стелажи на котрих лежать інструменти. В стіні, що справа маються дві дерев`яні двері. Заходячи в двері, що розташовані в правій стіні від входу ми потрапляємо в кімнату №3 розміром 1,5х2 метри. В ближньому лівому куті стоять полиці, по середині кімнати стоїть системний блок на котрому стоїть монітор, пульт дистанційного керування, одноразові серветки, коробочка з-під ком пакт дисків в котрій мається ком пакт диск. Під час ОМП застосовувалося фотографування цифровим фотоапаратом «Olimpus». Вилучається ком пакт диск з коробочкою котрий знаходився на системному блоці в кімнаті №3. Слідчим протокол ОМП учасникам огляду зачитано в голос. Заяв, зауважень та заперечень не надійшло.

-Протокол огляду місця події 05.11.2009 року, відповідно до якого в.о. слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_71 , за участі двох понятих, з фотоілюстрація до даного протоколу (том 15 а.с.6-8). В ході цієї слідчої дії встановлено: Оглядом місця події являється ділянка місцевості прилегла до нічного клубу «Саквояж», що розміщена за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2/13. Ділянка місцевості представляє собою три східні, що ведуть до входу в нічний клуб «Саквояж». Загальний розмір східців 6х4,5 м. З правої та лівої сторони дані східці огороджені металевими поручнями. З правої сторони від вхідних дверей до нічного клубу «Саквояж» мається урна для сміття, окрашена в синій колір. Під час ОМП застосовувалося фотографування цифровим фотоапаратом «Olimpus». Нічого не вилучалося. Слідчим протокол ОМП учасникам огляду зачитано в голос. Заяв, зауважень та заперечень не надійшло.

- акт судово-медичного обстеження №191д від 12.11.2009 року, з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_15 малась відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у вигляді множинних забійних ран голови, крововиливів параорбітальних областей, перелому лобної кістки зліва, перелому переднього крила основної кістки зліва(основа черепа), перелому верхньої щелепи з обох сторін, перелому виростку виличної кістки зліва, орбітального виростка виличної кістки справа, субарахноідального крововиливу задньої черепної ямки, епідуральної гематома задньої черепної ямки зліва, субдуральної гематоми задньої черепної ямки справа; множинні забійні рани на руках та тулубі. Всі виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету (предметів), характерні та індивідуальні властивості якого(яких) не відобразились. Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у вигляді множинних забійних ран голови, крововиливів параорбітальних областей, перелому лобної кістки зліва, перелому переднього крила основної кістки зліва(основа черепа) відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.3. та з урахуванням п.4.11. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень". Перелом верхньої щелепи з обох сторін, перелом виростку виличної кістки зліва, орбітального виростка виличної кістки справа відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як завідомо тягнуть розлад здоров`я на строк понад 21 день та не мають ознак тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді субарахноідального крововиливу задньої черепної ямки, епідуральної гематома задньої черепної ямки зліва, субдуральної гематоми задньої черепної ямки справа за тяжкістю мають бути оцінені після закінчення лікування гр. ОСОБА_15 . Множинні забійні рани на руках та тулубі за своїм характером тягнуть розлад здоров`я на строк понад 6 місяців, але не менш ніж 21 день, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (том 15 а.с.9-10);

-Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 01.11.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_15 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (том 15 а.с.48);

-Висновок експерта №33д від 24.02.2010 року, з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у ОСОБА_15 малась відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у вигляді множинних забійних ран голови, крововиливів параорбітальних областей, перелому лобної кістки зліва, перелому переднього крила основної кістки зліва(основа черепа), перелому верхньої щелепи з обох сторін, перелому виростку виличної кістки зліва, орбітального виростка виличної кістки справа, субарахноїдального крововиливу задньої черепної ямки, субдуральної гематоми задньої черепної ямки зліва, субдуральної гематоми задньої черепної ямки справа, множинних забійних ран на руках та тулубі, забою м`яких тканин правого колінного суглобу, забою м`яких тканин попереково-крижового відділу хребта. Всі виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого(их) предмету(ів), характерні та індивідуальні властивості якого (их) не відобразились, і могли утворитись в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у вигляді множинних забійних ран голови, крововиливів параорбітальних областей, перелому лобної кістки зліва, перелому переднього крила основної кістки зліва (основа черепа), перелому верхньої щелепи з обох сторін, перелому виростку виличної кістки зліва, орбітального виростка виличної кістки справа, субарахноїдального крововиливу задньої черепної ямки, епідуральної гематоми задньої черепної ямки зліва, субдуральної гематоми задньої черепної ямки справа відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1,3 та з урахуванням п.4.1.1 правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних ран на руках та тулубі, забою м`яких тканин правого колінного суглобу, забою м`яких тканин попереково-крижового відділу хребта за своїм характером тягнуть розлад здоров`я на строк понад 6 днів, але менш ніж 21 день, і за ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень, враховуючи їх характер, кількість та локалізацію, «в результаті падіння з висоти власного зросту» (том 15 а.с.12-14)

- Протокол відтворення обстановки та обставин подій від 16.11.2010 року за участю двох понятих, спеціаліста, який проводить відео зйомку, судово-медичного експерта, статиста та потерпілого ОСОБА_15 (том 15 а.с.32-36);

- Протокол перегляду відеозапису від 16.11.2010 року за участю двох понятих, спеціаліста, який проводить відео зйомку, судово-медичного експерта, статиста та потерпілого ОСОБА_15 (том 15 а.с.37);

-висновок експерта №209д від 24.12.2010 року, з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_15 малась відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у вигляді множинних забійних ран голови, крововиливів параорбітальних областей, перелому лобної кістки зліва, перелому переднього крила основної кістки зліва (основа черепа), перелому верхньої щелепи з обох сторін, перелому виростку виличної кістки зліва, орбітального виростка виличної кістки справа, субарахноїдального крововиливу задньої черепної ямки, епідуральної гематоми задньої черепної ямки зліва, субдуральної гематоми задньої черепної ямки справа; множинних забійних ран на руках та тулубі, забою м`яких тканин правого колінного суглобу, забою м`яких тканин попереково-крижового відділу хребта. Всі виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого(тупих) предмету(предметів), характерні та індивідуальні властивості якого(яких) не відобразились. Враховуючи локальний характер розташування переломів лобної кістки зліва, переднього крила основної кістки зліва, перелому виростку виличної кістки зліва та значну їх поширеність, в тому числі, на основу черепа в області верхньої стінки очниці, слід вважати, що даний комплекс переломів виник від удару(ударів) тупого предмету з досить обмеженою травмуючою поверхнею, який діяв у зазначену область із значною силою. Такими предметами могли бути взута нога людини, кастет, бита, палиця, металевий прут тощо. Не виключається можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень за обставин, на які зазначив потерпілий гр. ОСОБА_15 при проведенні відтворення обстановки та обставин події (том 15 а.с.38-40);

- Протокол відтворення обстановки та обставин подій від 26.01.2012 року за участю двох понятих, статиста та свідка ОСОБА_19 (том 15 а.с.41-44);

- Протокол перегляду відеозапису від 26.01.2012 року за участю двох понятих, статиста та свідка ОСОБА_19 (том 15 а.с.45);

-Повідомлення про призначення комісійної судово-медичної експертизи №1417-б/н від 08.01.2014 року (том 15 а.с.46);

-супровідний лист старшого слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_72 №14/17-121/459 від 06.02.2014 року про направлення до Харківського обласного бюро СМЕ медичної документації потерплого ОСОБА_15 (том 15 а.с.50);

-висновок експерта №12-КЕ/2014/пп від 14.02.2014 року (том 15 а.с.52-83), з якого вбачається, що на підставі даних повторної комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000459 від 09.12.2013р, судово-медична експертна комісія, вивчивши надану медичну документацію, у відповідь на поставлені питання, дійшла до наступних підсумків. Виходячи з даних, викладених в наданій на експертизу медичній карті № 28270/1271 стаціонарного хворого 2-го нейрохірургічного відділення Київської міської лікар швидкої медичної допомоги, а також висновків проведених консультативних досліджень наданих на експертизу комп`ютерних томограм голови в динаміці (в тому числі, - контрольних комп`ютерних томограм № 1747 від 05.02.2014р.), враховуючи дані з медичної карти № 10257/1643 стаціонарного хворого неврологічного відділення Бориспільської центральної районної лікарні, що містяться в медичній карті амбулаторного хворого (з маркуванням «010304») та матеріалах кримінального провадження, у гр. ОСОБА_73 , 1984 р.н., мали місце наступні тілесні ушкодження:

- гостра поєднана відкрита черепно-мозкова та щелепно-лицьова травма у вигляді забійної рани в лобовій області праворуч (в ділянці правої брови), синців в навколоочній області праворуч та ліворуч з крововиливами під кон`юнктивальну оболонку очей, переломів дуги лівої виличної кістки, зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, зовнішньої стінки лівої орбіти, а також верхньої стінки лівої орбіти з розповсюдженням на основу передньої черепної ямки ліворуч та розвитком лівобічної назальної лікворреї, забою головного мозку легкого ступеня;

- садно в області проекції правого надколінника.

Поєднана черепно-мозкова та щелепно-лицьова травма утворилась за механізмом удару від сукупної дії тупих твердих предметів, судити про індивідуальні особливості контактуючої поверхні яких за наявними судово-медичними даними не представляється можливим, з докладанням травмуючих сил в область обличчя.

Садно в області проекції правого наколінника утворилось за механізмом ковзання- тертя (або тиску-тертя) від дії тупого твердого предмету, судити про індивідуальні особливості контактуючої поверхні якого за наявними судово-медичними даними також не представляється можливим.

При цьому, за наявними судово-медичними даними не можна виключити, що травмуючими предметами могли бути як кисті зі стиснутими в кулак пальцями, так і взуті ноги.

Виходячи з даних, викладених в динаміці в медичній документації, а також обсягу і характеру тілесних ушкоджень, встановлених та тілі ОСОБА_15 при надходженні на лікування 01.11.2009р. до стаціонару неврологічного відділення Бориспільської центральної районної лікарні, а також при надходженні на лікування 04.11,2009р. до стаціонару 2-го нейрохірургічного відділення Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги, всі вищевказані тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_15 , могли утворитися в період однієї події 01.11.2009р.

За ступенем тяжкості, тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_15 , слід визначити:

- гостру поєднану відкриту черепно-мозкову та щелепно-лицьову травму у вигляді забійної рани в лобовій області праворуч (в ділянці правої брови), синців в навколоочній області праворуч та ліворуч з крововиливами під кон`юнктивальну оболонку очей, переломів дуги лівої виличної кістки, зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, зовнішньої стінки лівої орбіти і верхньої стінки лівої орбіти з розповсюдженням на основу передньої черепної ямки ліворуч та розвитком лівобічної назальної лікворреї, забою головного мозку легкого ступеня - як тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя (згідно п. 2.1.3«б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», а також керуючись клінічним «протоколом надання медичної допомоги хворим із забоєм головного мозку легкого ступеня», затвердженим наказом МОЗ України від 25.04.2006р. № 245);

- садно в області проекції правого наколінника - як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності (керуючись п. 4.6 та згідно п.п. 2.3.2«б» и 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»),

Діагноз: «Множинні забійні рани м`яких тканин черепа, тулуба, кінцівок», встановлений ОСОБА_15 під час його перебування на лікуванні в стаціонарі неврологічного відділення Бориспільської центральної районної лікарні (з 01 по 04.11.2009р.), в подальшому не був підтверджений при його перебуванні на лікуванні в стаціонарі 2-го нейрохірургічного відділення Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги (з 04 по 30.11.2009р.), що позбавляє можливості враховувати цей діагноз при визначенні ступеня тяжкості (керуючись п.п. 4.13.1, 4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Діагнози: «Забій м`яких тканин правого колінного суглоба» і «Забій м`яких тканин попереково-крижового відділу хребта праворуч», встановлені ОСОБА_15 під час й перебування на лікуванні в стаціонарі 2-го нейрохірургічного відділення Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги, не мають свого об`єктивного підтвердження описом морфологічного характеру цих забоїв, що не дозволяє встановити їх характер і позбавляє можливості враховувати ці діагнози при визначенні ступеня тяжкості (згідно п. 1.2 і примітки до п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_15 , могли утворитися в умовах, під час та при механізмі, викладеним в постанові про призначення повторної комісійної судово - медичної експертизи від 08.01.2009р. - при нанесенні 01.11.2009р. численних ударів руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого.

Свідчення ОСОБА_15 , викладені в протоколі відтворення обстановки та обставин події з його участю від 16.11.2010р., не суперечать наявним судово-медичним даним у частині умов та механізму заподіяння встановлених у нього тілесних ушкоджень - при нанесенні йому ударів взутими ногами по голові і тілу.

Свідчення ОСОБА_15 , викладені в протоколі відтворення обстановки та обставин події з його участю від 16.11.2010р., не суперечать наявним судово-медичним даним у частині умов та механізму заподіяння встановлених у нього тілесних ушкоджень голови - при нанесенні йому численних ударів руками та ногами по голові при різному положенні його тіла, а також змінах взаєморозташування нападників та потерпілого при нанесенні останньому тілесних ушкоджень - за умов досяжності ділянок обличчя, що були травмовані, впливу травмуючих предметів (в даному випадку, кистям зі стиснутими в кулак пальцями та взутим ногам).

Свідчення ОСОБА_15 , викладені в протоколі його допиту від 08.11.2010р., не суперечать наявним судово-медичним даним у частині умов та механізму заподіяння встановлених у нього тілесних ушкоджень голови - при нанесенні йому ударів руками та/або ногами по голові - за умов досяжності ділянок обличчя, що були травмовані, впливу травмуючих предметів.

Слід зазначити, що встановлення, які саме тілесні ушкодження були спричинені потерпілому діями певної особи, не є компетенцією судово-медичної експертної комісії.

Черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку легкого ступеня, що мала місце у ОСОБА_15 , після її заподіяння, як правило, викликає втрату свідомості (від кількох секунд до кількох десятків хвилин), після чого може наступати так званий «світлий проміжок» перебігу черепно-мозкової травми, протягом якого потерпілий, по мірі наростання клінічних проявів травми, може вчиняти певні активні дії.

Тому, за наявними судово-медичними даними не можна виключити, що після заподіяння черепно-мозкової травми ОСОБА_74 мав змогу здійснювати активні (самостійні) дії у зазначений вище період (в тому числі, чинити активний опір, самостійно пересуватись тощо).

Можливість заподіяння поєднаної черепно-мозкової та щелепно-лицьової травми, встановленої у ОСОБА_15 , при його падінні на площині (на тверду поверхню (асфальт)), враховуючи характер і локалізацію ушкоджень голови, можна виключити.

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_75 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_29 ). Саме він в ніч на 01.11.2009 наносив ОСОБА_15 тілесні ушкодження поряд із розважальним закладом «Саквояж». Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя, характерним лобним залисинам, широкому лобу (том 15 а.с.84-85);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №1 зображений ОСОБА_29 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.86);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_75 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_13 ), який в ніч на 01.11.2009 разом із ОСОБА_29 , поряд із розважальним закладом «Саквояж» заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_15 . Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя, зокрема по зовнішньому вигляду (том 15 а.с.87-88);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_13 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.89);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_76 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_29 ), який в ніч на 01.11.2009 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_15 поряд із розважальним закладом «Саквояж» у м.Бориспіль. Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя, залисинам, підборіддю, формі носа та лоба (том 15 а.с.90-91);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №1 зображений ОСОБА_29 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.92);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_76 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_13 ), який в ніч на 01.112009 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_15 поряд із розважальним закладом «Саквояж». Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя (том 15 а.с.93-94);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_13 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.95);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_77 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_13 ), який станом на 01.11.2009 був власник кафе «Форвард» та в ніч на 01.11.2009 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_15 поряд із розважальним закладом «Саквояж». Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя (том 15 а.с.96-97);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_13 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.98);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_77 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_29 ), який в ніч на 01.11.2009 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_15 поряд із розважальним закладом «Саквояж» у м.Бориспіль. Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя, високому лобу (том 15 а.с.99-100);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №1 зображений ОСОБА_29 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.101);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_78 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_13 ), який в ніч на 01.11.2009 разом із ОСОБА_29 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_15 . Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя (том 15 а.с.102-103);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_13 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.104);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_78 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_29 ), як мешканця м.Бориспіль, який в ніч на 01.11.2009 разом з ОСОБА_13 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_15 . Цього чоловіка він впізнав по рисам обличчя (том 15 а.с.105-106);

-Довідка, з якої вбачається. що на фотознімку під №1 зображений ОСОБА_29 , а на інших сторонні особи (том 15 а.с.107);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01.07.2019 року, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду від 01.07.2019 року, супровідний лист Харківського обласного бюро СМЕ №501 від 06.03.2014 року (том 19 а.с.3-6);

-оригінал висновку експерта №12-КЕ/2014 пп (том 19 а.с.7-38);

Судом також досліджено письмові докази за клопотанням стороною захисту на доведення невинуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 та ч. 2 ст. 296 КК України:

- завірена копія висновку експерта №120-2013/о від 22.10.2013 року (том 11 а.с.2-30), з якого вбачається, що експертна комісія прийшла до висновку, що аналізуючи наведені в наданій медичній документації дані та обєктивізуючи їх, з урахуванням даних, які отримані під час проведення цієї експертизи, можна стверджувати про те, що станом на 23 год. 35 хв. 01.11.2009 року у ОСОБА_15 були наявні наступні тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкова травма: забійна рана в лобній ділянці (ділянка правої брови) справа, синці на повіках очей з крововиливом під кон`юнктиву очей, перелом кісток лицьового черепа (переднє-бічної стінки лівої верхнє-щелепної (Гайморової) пазухи, лівої виличної кістки в ділянці лобно-виличного шву з розповсюдження на орбітальну поверхню (латеральна стінка лівої очниці) виличної кістки), струс головного мозку; б) садно в ділянці правого наколінника; в) крововилив (забій) в м`які тканини задньої поверхні тулуба справа (ділянка попереково-крижового відділу хребта).

Характер, об`єм та локалізація вище перелічених ушкоджень, в т.ч. і складових черепно-мозкової травми, дозволяють стверджувати про те, що: комплекс тілесних ушкоджень, перелічених в підпункті а) підсумків до експертизи (закрита черепно-мозкова травма), утворився внаслідок неодноразової дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (на кшталт кисті людини, що зібрана в кулак) в ділянку обличчя потерпілого, і їх утворення внаслідок падіння потерпілого на площину виключається; тілесні ушкодження, які переліченні в пунктах б) та в) підсумків до експертизи, утворилися внаслідок дії тупого предмету, не виключно і внаслідок падіння потерпілого на площину.

За ступенем тяжкості (використовуючи існуючі критерії) вище визначені тілесні ушкодження відносяться: комплекс вказаний в підпункті а), - до тілесного ушкодження середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я); кожне, із зазначених в підпунктах б) та в), - до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Що стосується інших складових встановлених ОСОБА_15 діагнозів та встановлення під час проведення «попередніх» судово-медичних експертиз наявності «інших» тілесних ушкоджень, то діагнози «забій м`яких тканин правого колінного суглобу», «множинні забійні рани м`яких тканин черепа (на щоках, носі), тулуба, кінцівок» взагалі не підтверджені будь-якими даними; діагнози «перелом кісток основи та склепіння черепа» і «забій головного мозку» та встановлення наявності таких тілесних ушкоджень і перелому правої верхнє-щелепної кістки під час проведення «попередніх» судово-медичних експертиз, взагалі не знаходить свого підтвердження під час проведення даної експертизи; встановлення наявності такого тілесного ушкодження під час проведення «попередньої» судово-медичної експертизи, як «субарахноїдального крововиливу задньої черепної ямки, епідуральної гематоми задньої черепної ямки зліва, субдуральної гематоми задньої черепної ямки справа» взагалі не містить достатніх для цього підстав; діагноз «лівобічна назальна лікворея внаслідок перелому основи черепа в ділянці передньої черепної ямки зліва» взагалі не може бути ні при яких обставинах підтверджений під час проведення будь-якої судово-медичної експертизи, оскільки в наданій медичній документації відсутні дані лабораторного дослідження рідини, яка «витикає з носу», при цьому взагалі мається суперечливий запис лікаря від 05.11.2009 року: «носовое дыхание достаточное, видимого патологического отделяемого нет. Проба глюкотест слева «+». Диагноз: Назальная ликворея слева», перелом верхньої стінки очниці, що встановлювалось лікарями стаціонару, взагалі не може бути причиною назальної ліквореї, за умови наявності перелому обох стінок лобної пазухи назальна лікворея може бути лише при наявності ушкодження саме твердої мозкової оболонки основи черепа та при «практично повному заповненні» лобної пазухи ліквором, що на наданих знімках КТ-дослідження взагалі відсутнє.

Незважаючи на те, що під час стаціонарного лікування ОСОБА_15 в Бориспільській ЦРЛ та під час його подальшого стаціонарного лікування, лікарями об`єктивно не підтверджено наявність у потерпілого зовнішніх тілесних ушкоджень на лівій половині обличчя, наявність «зміни» конфігурації площини перелому стінки лівої ОСОБА_79 пазухи протягом всього стаціонарного лікування, дозволяє не виключати можливість спричинення потерпілому всього комплексу закритої черепно-мозкової травми саме в строк, який зазначений в ухвалі суду.

Тілесні ушкодження, наявність яких об`єктивно встановлено у потерпілого станом на 23 год. 35 хв. 01.11.2009 року, а саме їх характер, об`єм та локалізація, дозволяють стверджувати про те, що після їх спричинення ОСОБА_15 «міг самостійно пересуватися, розмовляти та вживати їжу».

- Ухвала апеляційного суду Київської області від 15.11.2013 року (том 11 а.с.181-193);

-лист директора Київської міської клінічної лікарні «Київський міський центр серця» ОСОБА_80 №677/01 від 14.05.2013, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_15 , 1984 р.н., було проведено комп`ютерну томографію головного мозку в КМКЛ «Київський міський центр серця» 1109 (номер запису 1454). Знімки та висновок спеціаліста видано хворому руки. В архіві закладу знімки не зберігаються. 27.11.2009 дослідження гр. ОСОБА_15 в умовах КМКЛ «Київський їй центр серця» не проводилося. На сьогоднішній день надати копії знімків неможливо у зв`язку технічними причинами, а саме, ремонтні роботи та перевстановлення програмного забезпечення комп`ютерного томографу призвели до втрати бази попередніх досліджень (том 10 а.с.101);

-ухвала апеляційного суду Київської області від 21.05.2013 року, якою призначено повторну комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, з залученням необхідних спеціалістів: невролога і стоматолога та обов`язковим оглядом потерпілого ОСОБА_15 і повторним проведенням йому МРТ (том 10 а.с.104-105);

-супровідний лист №674 від 22.05.2013 року, згідно якого адміністрація Бориспільської ЦРЛ направляє копія з журналу проведення рентгенограм про проведення рентгенограми черепу ОСОБА_15 , 1984 р.н. та статистичну картку хворого, який вибув із стаціонару №10257 ОСОБА_15 , 1984 р.н. В даний час ведеться пошук історії хвороби №10257/1643 ОСОБА_15 . З цього приводу ведеться службове розслідування (том 10 а.с.106)

-ксерокопія статистичної картку хворого, який вибув із стаціонару №10257 ОСОБА_15 , 1984 р.н.(том 10 а.с.107);

-оригінал висновку експерта №120-2013/о від 22.10.2013 року (том 19 а.с.157-184);

-опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду від 28.10.2019 року (том 19 а.с.186);

- відеозапис з камер відео спостережень розважального закладу «Саквояж», вилучених 05.11.2009 р. під час огляду місця події.

Аналізуючи досліджені судом письмові матеріали, показання потерпілого, обвинуваченого, свідків, експертів суд приходить до переконання щодо недоведеності пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні гарантії поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) "поза розумним сумнівом", який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумніву тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі "Козинець проти України", та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обґрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції при здійснені правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду має бути законним і обґрунтованим тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відтак, предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона зобов`язана доводити перед судом.

Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Як наголошувала сторона захисту, під час змагального процесу сторона обвинувачення не надала жодного прямого доказу, який би за стандартом доказування викривав саме ОСОБА_13 як особу, що вчинила вказані вище злочини. Також сторона обвинувачення не спростувала фактами ту версію подій, яку послідовно висловлював обвинувачений та не надала розумних пояснень тим фактичним обставинам, які суперечать версії обвинувачення та свідчать про можливість іншої версії інкримінованої обвинуваченому події.

Висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України вчинено обвинуваченим, суд дійшов, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст. 2 КК України, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року встановлено стороні обвинувачення, в особі групи прокурорів в кримінальному провадженні № 00000459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2013 року, - строк для подання до суду доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 та ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: подання додаткових доказів сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні для їх дослідження, на 15 годину 00 хвилин 25 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року скасовано заходи забезпечення безпеки застосовані під час досудового розслідування кримінального провадження №00000459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2013 року, до свідків (зі зміненими анкетними даними) ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , у вигляді зміни анкетних даних, та постановлено допитати свідків зі зміненими анкетними даними, а також свідка ОСОБА_22 , в загальному порядку в закритому судовому засіданні з обов`язковою участю прокурора, обвинувачених, захисників обвинувачених, повідомити про час та місце допиту свідків потерпілого та його представника. Здійснити допит судом зазначених свідків: ОСОБА_22 , та зі зміненими анкетними даними: ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , після набрання ухвалою суду законної сили.

Ухвалою суду від 31.05.2019 року надано прокурору Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та прокурорам групи прокурорів у даному кримінальному провадженні тимчасовий доступ та дозвіл на вилучення (виїмку) одного екземпляру висновку експерта від 12.04.2014 року №12-КЕ/2014/пп Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, які перебувають у володінні і зберігаються в приміщенні Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Дмитрівська, 14.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року надано адвокату ОСОБА_84 тимчасовий доступ та дозвіл на вилучення (виїмку) одного екземпляру висновку судово-медичної комплексної, комісійної експертизи №120-2013о КМБ СМЕ м. Києва, який перебуває у володінні і зберігається в приміщенні Київського міського бюро судово-медичної експертизи, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Докучаєвська, 4.

Ухвалою суду від 09.09.2021 року встановлено стороні захисту в кримінальному провадженні №00000459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2013 року, - строк для подання до суду доказів у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 296 КК України, а саме: забезпечити явку свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 та ОСОБА_87 для їх допиту в даному кримінальному провадженні на наступне судове засідання 21.09.2021 року.

Також, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_88 , однак надалі прокурор, у судовому засіданні 22.10.2019 року відмовився від клопотання щодо допиту вказаного свідка. Сторона захисту не наполягала на виклику даного свідків. З огляду на вищевикладене, та оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, на думку суду, указані обставини, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні.

При цьому, стороною захисту заявлено та судом задоволено клопотання про допит свідків сторони обвинувачення, а саме: ОСОБА_89 , ОСОБА_90 та ОСОБА_87 , присутність яких під час судового розгляду, згідно ч. 3 ст. 23 КПК України, сторона захисту зобов`язана забезпечити з метою реалізації права на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Також, зі свого боку суд, сприяючи розгляду справи в розумні строки, постановляв ухвалу про примусовий привід свідків та встановлення дійсного місця проживання, які підлягають допиту у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту.

В той же час, не зважаючи на те, що вказані свідки викликалась у встановленому процесуальним законом порядку в кожне судове засідання, останні жодного разу не з`явилась, всі направлені їм судові виклики за адресою їх проживання, що вказана у письмовому клопотанні сторони захисту, а також в реєстрі досудового розслідування у кримінальному провадженні, повернулись на адресу суду, а ухвали суду про привід не виконані, оскільки фактичне місцезнаходження шляхом проведення необхідних заходів розшуку не було встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вичерпаними всі можливості отримання доказів по кримінальному провадженню, оскільки заходи прийняті судом щодо виклику та допиту в якості свідків сторони захисту: ОСОБА_89 , ОСОБА_90 та ОСОБА_87 , які було здійснено за клопотанням сторони захисту, не дали можливим це здійснити, а стороною захисту на яку покладено відповідно до закону обов`язок доказування не вжито заходів щодо явки в судове засідання зазначених осіб. Таким чином, навіть не зважаючи на вжиті судом заходи для виклику вказаних свідків сторони захисту в судове засідання, останні так і не з`явилися, тому за згодою всіх учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що всі можливості для їх безпосереднього допиту в суді є вичерпаними. З цього приводу, сторона захисту не виконала ухвалу суду щодо обмеження строків подання доказів стороною обвинувачення та приводу указаних осіб або забезпечення участі таких свідків в судовому засіданні. У зв`язку з чим за правилами ст. 97 КПК України суд визнав допит свідків: ОСОБА_89 , ОСОБА_90 та ОСОБА_87 , неможливим.

Крім того, відповідно до усталеної судової практики, суд не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у ч. 6 ст. 22 КПК України (постанова ВС від 29.07.2020 № 740/526/19).

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_27 , суд зазначає, що свідки очевидцями подій спричинення тілесних ушкоджень потерпілому обвинуваченим ОСОБА_13 не були, про події їм відомо тільки зі слів потерпілого ОСОБА_15 , тобто це є покази з чужих слів.

Щодо показів свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які вказали, що оголошення про дану подію вони побачили в газеті після спливу шести місяців з моменту нанесення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень біля нічного клубу «Саквояж». Зателефонували по вказаному в оголошенні номеру телефона та після чого їх запросили до слідчого для надання показів.

Отже покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які буди допитані в судовому засіданні в загальному порядку та після винесення ухвали про скасування заходів забезпечення безпеки, є сумнівними, щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_13 до скоєних злочинів, оскільки жоден із свідків не дочекався приїзду слідчо-оперативної групи для надання показів та відразу покинули місце злочину.

При цьому, виникає питання, чому свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 не втрутилися в ситуацію та не відвернули вчинення злочину, якщо вони були очевидцями події або хоча б зателефонували до відділку поліції та повідомили про вчинення злочину.

Таким чином, суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , і не бере їх до уваги, зважаючи на сумнівність їх походження за спливом тривалого часу після події.

Показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_91 та ОСОБА_92 суд не може прийняти до уваги як доказ винуватості ОСОБА_13 , оскільки вони не містять фактичних даних щодо вчинення злочину саме ОСОБА_13 відносно потерпілого ОСОБА_15 .

Також, суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_29 , та ОСОБА_28 даних суду, в частині, що вони перебували на місці події та бачили, як ОСОБА_13 наносив ОСОБА_15 удари в область голови, оскільки вони містять істотні протиріччя та спростовуються сукупністю інших доказів у справі, та самим потерпілим ОСОБА_15 .

Крім того, ухвалою від 22.08.2022 року звільнено обвинуваченого ОСОБА_93 , від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 296 та ч.2 ст. 121 КК України. Кримінальне провадження №00000459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2013 року, в частині обвинувачення ОСОБА_36 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 296 та ч.2 ст. 121 КК України, - закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності згідно ст. 49 КК України.

Разом з тим, подія, яка мала місце 01.11.2009 року, а саме нанесення потерпілому ОСОБА_15 ударів відбувалося у темну пору доби, на неосвітленій території.

Виходячи з пори року, нічного часу, відсутності освітлення, відстані з якої свідки могли спостерігати за подією, суд допускає, що свідки могли добросовісно помилятися щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 та помилково сприйняти метушню, пов`язану з відтягуванням потерпілого ОСОБА_15 обвинуваченим ОСОБА_13 за нанесення ним йому тілесних ушкоджень. В іншому випадку, логічним чином пояснити суттєві розбіжності в їх показаннях з іншими доказами по справі, на думу суду, неможливо.

Крім того, стороною обвинувачення суду не представлені докази того, що свідки всі перелічені та допитані судом свідки дійсно перебували в нічний час 09.11.2009 року біля в нічного клубу «Саквояж», оскільки відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування такі свідки з`явилися через пів року після події (свідки що були залегендовані).

За наведених обставин, суд критично ставиться до показань свідків в судовому засіданні та не може обґрунтовувати доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому злочинів виключно на суперечливому змісті їх показань.

В свою чергу покази таких свідків суперечать і показам потерпілого ОСОБА_15 щодо механізму нанесення ударів з боку обвинуваченого ОСОБА_13 . У цьому зв`язку, суд враховує, що потерпілий ОСОБА_15 не надав достатніх свідчень, які б вказували на умисні дії з боку ОСОБА_13 по відношенню до потерпілого, в тому числі і щодо нанесення ним ударів останньому руками та ногами.

При цьому, за загальним правилом суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, приймаючи рішення по справі, суд повинен спиратися лише на ті показання, які було отримано безпосередньо в залі суду під час проведення допиту особи із залученням всіх учасників справи. Показання, надані особою під час досудового розслідування правоохоронним органам, не повинні братися до уваги.

Аналізуючи доводи захисту щодо наявного в матеріалах відеозапису з місця події, яка мала місце 01.11.2009 року, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно положень ст. 90 КПК України рішення інших судів у питаннях допустимості доказів мають преюдиційне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Отже, не вирок або ухвала суду, як процесуальне рішення, є доказом у кримінальному провадженні, а докази, якими обґрунтований такий вирок або ухвала, мають преюдиційне значення для суду в іншому провадженні.

За клопотання сторони захисту було досліджено ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15.11.2013 року (том 11 а.с.181-193).

З мотивувальної частини ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.11.2013 року вбачається, що колегією суддів було досліджено відеозапис з камер відео спостережень розважального закладу «Саквояж», вилучених 05.11.2009 року під час огляду місця події та з`ясовано, що конфлікт між потерпілим та засудженими, який відбувався 01.11.2009 року, розпочався о 03 год. 50 хв. 40 сек., а в 03 год. 59 хв. 43 сек. потерпілий ОСОБА_15 намагається зайти до клубу. ОСОБА_15 намагаючись забрати у ОСОБА_29 капелюх не проявляв агресії. Події, що відбулися в подальшому, в поле зору відеокамери не попали. Через деякий час як ОСОБА_29 та ОСОБА_15 зникли із поля зору камери спостереження, із закладу вийшов ОСОБА_13 та попрямував в напрямку зупинки.

Аналогічним чином, під час судового розгляду даного кримінального провадженні в суді, судом безпосередньо двічі досліджено відеозапис з камер спостережень в розважальному закладі «Саквояж», з якого не встановлено доказів винуватості у вчиненні будь-яких кримінально караних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_13 по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 .

Таким чином, суд приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення зафіксовані на відеозаписі з камер спостереження розважального закладу «Саквояж», в тому числі і наведені в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 15.11.2013 року.

Щодо оцінки доказів у вигляді відеозапису з камер спостереження нічного клубу «Саквояж», суд робить висновок, що на вказаному відеозаписі відсутні докази того, що обвинувачений ОСОБА_13 наносив взагалі будь-які тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 .

При цьому, за змістом відеозапису події, долученого стороною обвинувачення до матеріалів даного провадження, слідує, що цей відеозапис є коротким та ньому частково зафіксовано події, які мали місце 01.11.2009 року.

Твердження сторони захисту щодо навмисного пошкодження файлу з відеозаписом не ґрунтуються на об`єктивних даних щодо таких фактів.

Щодо висновків експертів, то суд при їх оцінці, зазначає наступне.

Доводи захисника щодо недопустимості висновку експерта №12-КЕ/2014/пп від 14.02.2014 року, як доказу, внаслідок порушення вимог КПК є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Отже, Харківське обласне бюро СМЕ є державною спеціалізованою установою, та здійснює свою діяльність відповідно до вказаного Закону.

Доказів, що експерти, які проводили експертизи у даному кримінальному провадженні, не відповідають вимогам, передбаченими ч.1 ст. 69 КПК України та Закону «Про судову експертизу», або перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого, що виключало би їх участь у проведенні експертиз відповідно до ч.2 ст. 69 КПК України, суду не надано.

Згідно ч.1 ст.162 КПК України відомості, які можуть становити лікарську таємницю, належать до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах.

Відповідно до статей 3, 56 КПК потерпілий є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але і слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичними документами. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до слідчого судді з метою отримати дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю.

ОП ККС Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 754/14281/17 (провадження № 51-218кмо19) зазначила, що відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, та не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК автоматично не зумовлює визнання експертного дослідження недопустимим доказом, якщо зазначені документи було отримано у визначеному КПК порядку та сторона захисту не клопотала про надання доступу до них під час досудового розслідування або в ході провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 року у справі №552/1884/20 зробив висновок про те, що слідчий вправі особисто отримати від потерпілої медичні документи, оглянути їх і надати експертові разом з постановою про залучення останнього.

Згідно ч.3 ст.101 КПК України висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

В матеріалах кримінального провадження наявні документальні дані про те, що потерпілий ОСОБА_15 надавав слідчому медичні документи, а саме додаткові знімки КТ для їх використання при проведенні судово-медичної експертизи.

Отже, суд робить висновок, що на виконання вимог ст. ст. 93,101 КПК України слідчим було зібрано у встановленому законом порядку медичні документи та відповідно надано їх експертові для проведення експертизи.

Водночас, згідно ч.10 ст. 101 КПК України - висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідному вироку.

За положеннями постанови Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» - у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

За такого, ураховуючи що висновок експерта не є обов`язковим для суду, суд з огляду на норму ч.10 ст. 101 КПК України, не погоджуються з вказаними висновками експертів, через таке.

Згідно п. 4.10 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» № 6 від 17.01.95 - підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими. Складання так званих попередніх висновків, що містять згадане твердження про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, неприпустиме.

В матеріалах справи наявні два висновки комплексної судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , висновки яких суперечать одне одному, а саме:

- комплексна судово-медична експертиза №120-2013/о від 22.10.2013 року, згідно до якої тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_15 за ступенем тяжкості відносяться: до тілесного ушкодження середньої тяжкості та до легкого тілесного ушкодження.

- комплексна судово-медична експертиза №12-КЕ/2014/пп від 14.02.2014 року, згідно до якої тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_15 за ступенем тяжкості відносяться: до тяжкого тілесного ушкодження та до легкого тілесного ушкодження.

Експерти проводячи судово-медичні експертизи за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 №120-2013/о від 22.10.2013 року та №12-КЕ/2014/пп від 14.02.2014 року, зробили різні суперечні висновки, протиріччя в яких не усунуті і не спростовані стороною обвинувачення.

Іншого допустимого висновку сторона обвинувачення суду не надала, клопотання про призначення необхідної додаткової чи комісійної експертизи не заявила.

Отже, усунути відповідно до ч.2 ст. 332 КПК України суперечності між зазначеними експертизами не вбачається за можливе. Відтак, висновки судово-медичних експертиз в цій частині є недопустимими доказами.

Вищевказані експертизи призначені та проведені відповідно до норм діючого КПК України, проте, жоден із названих висновків не вказує та не підтверджує причетність обвинуваченого ОСОБА_13 до інкримінованого йому злочину, а лише констатує виявлення та наявність у потерпілого ОСОБА_15 певних тілесних ушкоджень, їх локалізацію, а також визначено різний ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

При цьому потерпілий ОСОБА_15 під час судового розгляду підтвердив показання лише ті, що були надані ним безпосередньо суду, в яких посилався, що ОСОБА_13 наніс йому декілька ударів по тулубу та ногам, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Отже, окрім власних доводів про те, що ОСОБА_15 були спричинені не середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а тяжкі тілесні ушкодження, потерпілим та стороною обвинувачення суду не надано будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували ці доводи, тобто судом не встановлено даних того, що діями ОСОБА_13 були спричинені умисні дії, які б мали ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Також, посилання в обвинувальному акті на те, що ОСОБА_34 , реалізуючи свій умисел, підійшов до ОСОБА_15 , після чого він, діючи з ОСОБА_29 спільно та узгоджено, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в застосуванні фізичного насильства до потерпілого, у той час коли ОСОБА_29 наніс ОСОБА_15 не менше двох ударів руками і ногами по голові та тулубу, ОСОБА_34 наніс потерпілому не менше 5 ударів руками і ногами по голові та тулубу є неконкретним, без зазначення від яких саме ударів потерпілий отримав тілесні ушкодження, які зафіксовані у медичній документації потерпілого, а надані в суді та досліджені показання потерпілого 09.11.2009 року біля нічного клубу «Саквояж» будь-яких ударів в обличчя ОСОБА_13 не наносив. А тому, всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого і суд зазначає, що доказування не може будуватись на припущеннях.

Крім того, як ОСОБА_29 так і ОСОБА_13 вказували, що жодної домовленості між ними не існувало, і будь-яких узгоджений дій, кожен окремо, чи разом, по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 , вони не вчиняли.

Виходячи із вищевикладеного, прокурор при формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті мав вказати, які ж конкретно дії ОСОБА_13 вчинив на виконання об`єктивної сторони злочину, спрямованого на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, яку саме кількість ударів та в які частини потерпілого ОСОБА_15 він наніс. Замість цього сторона обвинувачення обмежилася лише наведенням у цих процесуальних документах таких загальних фраз, як : « ОСОБА_34 наніс потерпілому не менше 5 ударів руками і ногами по голові та тулубу».

В формулюванні обвинувачення не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення (фактичні обставини справи в контексті механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому), що в кінцевому результаті вплинуло на правильність формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_13 в залежності від особливостей об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому складу злочину. Неконкретність пред`явленого особі обвинувачення (об`єктивної сторони кримінального правопорушення) та не встановлення органом досудового слідства під час проведення досудового розслідування іншої особи, яка наносила тілесні ушкодження, а також не менш важливих фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, порушує право особи на захист.

Дані недоліки слідства неможливо усунути під час судового розгляду з дотриманням процесуальної форми, оскільки суд не наділений можливості збирати докази.

Судом в умовах змагальності процесу досліджені в повному обсязі усі докази, представлені обвинуваченням, проте належних, достовірних допустимих доказів, які були б у сукупності достатніми для доведення винуватості ОСОБА_13 поза розумними сумнівами у скоєнні інкримінованого йому злочину, в ході судового розгляду не встановлено, і можливість збирання доказів вичерпана, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них інших доказів і доповнень до судового розгляду.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 р.№ 5 (зі змінами) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постанови вироку», якщо зібрані у справі докази не підтверджують звинувачення і усі можливості збирання доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

За таких обставин, суд зобов`язаний виправдати ОСОБА_13 по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ( п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України).

Щодо обвинувачення ОСОБА_13 за ч.3 ст.296 КК України, суд дійшов наступних висновків.

Суд, дослідивши всі докази обвинувачення в даному кримінальному провадженні та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, взаємозв`язку між ними, дійшов висновку, що в судовому засіданні не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_13 .

Так у відповідності до ст. 296 КК України, яка діяла на момент вчинення інкримінованого правопорушення 01.11.2009 року, передбачала відповідальність: за ч. 1 ст. 296 КК України - за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом; за ч.2 ст. 296 КК України - за ті самі дії, вчинені групою осіб; за ч.3 ст. 296 КК України за ті самі дії, передбачені частинами першою та другої цієї статті, якщо вони були вчинені особою, раніше судимою за хуліганство, чи пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Дії ж ОСОБА_13 стороною обвинувачення, за фактичних обставин, наведених в обвинувальному акті, кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України як умисні, протиправні дії, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Зазначена кваліфікація, на думку суду, не знайшла взагалі свого підтвердження в ході судового розгляду, зважаючи на відсутність відповідних доказів вчинення ОСОБА_13 будь-якої з дій, що передбачена ст. 296 КК України, та ч.3 ст. 296 КК України, зокрема.

Саме обвинувачення за ч.3 ст. 296 КК України не містить формулювання обвинувачення за цією статтею, оскільки таких ознак як вчинення засудження ОСОБА_13 за хуліганство раніше, чи такі його дії, які б свідчили про такі дії разом з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, судом не встановлено, а прокурором не наведено в обвинуваченні.

В той же час, суд припускає, що така кваліфікація обвинувачення пов`язана з притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_29 , який згідно обвинувачення наніс тілесне ушкодження громадянину ОСОБА_19 , який намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_29 , який, на думку обвинувачення діяв спільно з ОСОБА_13 .

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», при розгляді кримінальних справ зазначеної категорії суди, пред`являючи високі вимоги щодо якості дізнання і досудового слідства, не повинні перебирати на себе функцію обвинувачення чи функцію захисту, а мають спрямовувати процес таким чином, щоб усі обставини справи були розглянуті всебічно, повно й об`єктивно, а вирок ґрунтувався лише на доказах, ретельно досліджених у судовому засіданні. Зокрема, необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Суди зобов`язані, як установлювати вину підсудних та призначати їм справедливе покарання, так і вживати всіх необхідних заходів для повного відшкодування потерпілим заподіяної матеріальної та моральної шкоди, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту, тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК України у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст. 28 КК) мала місце. Кваліфікація за цією ознакою для осіб, які вчинили злочин за попередньою змовою або організованою групою, не виключає визнання зазначених обставин такими, що обтяжують покарання (п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України).

Кримінально карним хуліганством визнається грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Кримінальна-правова оцінка хуліганства та розрізнення його від інших видів посягань, зокрема проти життя та здоров`я людини, з метою правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність, проводиться за сукупністю ознак суспільно-небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюють склад даного злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально карне.

Грубість порушення громадського порядку, кримінальним законом не конкретизована, є оціночним і визначається з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їх інтересів, або інтересів підприємств, установ чи організацій.

Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому явною і очевидною, як для винної, так і для потерпілих і оточуючих, неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 288/1158/16-к висловлено правову позицію, згідно з якою для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України, є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, до таких ознак хуліганства можуть бути віднесені насильство із завданням потерпілому побоїв або заподіяння тілесних ушкоджень, знущання над ним чи пошкодження майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, або таке, яке особа тривалий час уперто і навмисно не припиняла, так само поєднані з демонстративною зневагою до загально прийнятих норм моралі.

Тобто, громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю. Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки. Початок прояву такого діяння може бути різний, проте для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.

Відмежовуючи хуліганство від злочинів проти здоров`я, суд застосовує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі № 5-17кс12, підтриману Касаційним кримінальним судом Верховного Суду у постанові від 19.04.2018 року у справі № 209/1242/13-к, згідно з якою під час хуліганства посягання на суспільні відносини здійснюються в активній формі, переважно з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу. Відбуваються вони, як правило, в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною лексикою та/або фізичним насильством, зокрема з використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені об`єкти захисту.

Відповідно до п. 4 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для кваліфікації дій винного лише за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи є можливим виключно у випадках, коли винний мав умисел, знав потерпілого чи поведінка потерпілого була неправильною.

Для з`ясування особливої зухвалості законодавець зазначає, що особлива зухвалість - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо.

Під явною неповагою до суспільства законодавець також визначає нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення. Закінченим злочин визнається з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Так, обвинувачений ОСОБА_13 не заперечував того факту, що 01.11.2009 року він перебував біля нічного клубу «Саквояж» в той час, як біля нічного клубу відбувалося одночасно декілька сутичок, в тому числі за участю потерпілого ОСОБА_15 та ОСОБА_29 . Те, що обвинувачений ОСОБА_13 рознімав дівчат та намагався відвести ОСОБА_15 від зони конфлікту шляхом відштовхування - не може розцінюватись, як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. При цьому суд ураховує показання свідка ОСОБА_26 - охоронця нічного клубу «Саквояж», які суд вважає достовірними, який показав, зокрема, що ОСОБА_13 не порушував громадського порядку ні в закладі ні на прилеглій території.

Причетність же ОСОБА_13 до будь-яких конфліктів що спровокували бійки навколо розважального клубу «Саквояж», в тому числі, що виник між ОСОБА_15 та ОСОБА_29 , в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження. Покази інших свідків та потерпілого у цьому зв`язку суд розцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки вони є суперечливими, місять значні розбіжності. При цьому сам потерпілий ОСОБА_15 при його допиті при завершенні судового розгляду зазначив, що не може достовірно зазначити чи наносив йому удари ОСОБА_13 , оскільки особисто цього він не бачив.

Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що саме з боку обвинуваченого ОСОБА_13 мало місце провокування конфлікту з потерпілим ОСОБА_15 , щоб їх спілкування з ним носило характер зухвалого виклику соціальному оточенню, щоб вони вчиняли дії, які б свідчили про протиставлення себе оточуючим узагалі, показували б свою зверхність, і викликали в сторонніх осіб спробу припинити такі дії, адже, як встановлено, сторонніх осіб на стоянці не було.

З досліджених судом доказів не встановлено, що з боку обвинуваченого ОСОБА_13 мали місце прояви особливої зухвалості, зокрема, нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, порушення спокою громадян; що обвинувачений вчиняв активні дії, спрямовані на агресію чи провокацію конфлікту, як по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 , так і щодо порушення громадського порядку, спокою та нормальної життєдіяльності громадян.

Як і не встановлено, що останній чинив опір громадянину ОСОБА_19 , який намагався припинити дії ОСОБА_29 по відношенню до ОСОБА_15 . При цьому, свідок ОСОБА_19 не надав показів тому, що ОСОБА_13 вчиняв хуліганські дії та наносив удари потерпілому, оскільки він цього не пам`ятає.

Із наданих стороною обвинувачення доказів не вбачається відомостей на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 будь-яких дій, які б давали підстави вважати, що він провокував конфлікт, використовував нецензурну лексику в громадському місці, мав намір спричинити потерпілому тілесні ушкодження, погрожував останньому, прагнув показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, бажав самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, тощо.

З показань потерпілого ОСОБА_15 щодо обставин його спілкування з обвинуваченим ОСОБА_13 не вбачається вчинення останнім дій, характерних для хуліганства.

Разом з цим, як установлено судом, нанесенню удару потерпілому іншою особою, в результаті якого були спричинені тілесні ушкодження, не передували хуліганські дії з боку обвинуваченого ОСОБА_13 , а тому відсутні підстави для висновку про об`єднання їхніх зусиль для досягнення загального злочинного результату безпосередньо в процесі вчинення злочину, тобто про вчинення хуліганства групою осіб.

Також, інших доказів які б свідчили, що дії обох обвинувачених мали ознаки групи осіб, оскільки не встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_29 могли діяти з однією метою.

Згідно ст. 28 КК України, злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.

В той же час, якщо вчинення групою осіб хуліганських дій було пов`язано з кваліфікуючою ознакою група осіб, а попередня змова не встановлена, то і для кваліфікації таких осіб за ч.3 ст. 296 КК України (опір особи, яка намагалась припинити хуліганські дії), на думку суду, слід встановити, що такий опір здійснювали кожен з виконавців злочину.

В той же час, за наслідками судового розгляду, судом не встановлено будь-який дій з боку ОСОБА_13 , які б за своїм складом (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони, мета) мали ознаки ст. 296 КК України (хуліганство), та зокрема ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України.

Саме у цьому, зв`язку є підстави для виправдання ОСОБА_13 у зв`язку з недоведеністю, що саме ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 296 КК України.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи проаналізовані вище докази, дійшов висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_13 не мала ознак, характерних для хуліганства, в тому числі пов`язаного з опором громадянам, які намагались припинити такі дії (за їх наявності).

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду не доведено, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_13 .

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, що визначено ч. 3 ст. 373 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сторонами, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

В основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Надані стороною обвинувачення докази таким критеріям не відповідають, оскільки містять сумніви, що виключають можливість прийняття рішення поза розумними сумнівами про винуватість обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях.

За наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_13 , оскільки достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вчинення вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, а тому суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, їх виправдати.

Отже, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд дійшов висновків про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України.

Суд вважає, що достатні, допустимі та належні докази для ухвалення обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 296 КК України, в будь якому випадку, - відсутні.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_13 у пред`явленому обвинуваченні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 318, 322, 337, 342-353, 356, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п.2, п. 3 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ч.2 ст.121, ч. 2 ст. 296 КК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_13 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

ОСОБА_13 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Понесені процесуальні витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили, а саме: компакт-диск з записом відео спостереження в розважальному центрі «Саквояж», вилучений під час огляду місця події від 05.11.2009 року та компакт-диск з відеозаписом проведення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_15 від 16.1.11.2010 року, - залишити зберігати при матеріалах судового провадження

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_13 та ОСОБА_29 про стягнення 200 000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди, - залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1