печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи означене клопотання слідчий вказує наступне.

Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 від 23.03.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий зазначає, що у серпні 2007 року ОСОБА_6 із вступом до Національного університету державної податкової служби України почав проходити службу в органах податкової міліції.

27 жовтня 2007 року ОСОБА_6 прийняв Присягу працівника податкової міліції Державної податкової служби України, текст якої затверджено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну податку службу в Україні» від 05.02.1998 року № 83/98 ВР, а також п. 352.4. ст. 352 Податкового кодексу України.

Після закінчення Факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Національного університету державної податкової служби України Державної податкової адміністрації України з 03.10.2011 ОСОБА_6 проходив службу в органах податкової міліції м. Києва.

ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання старшого лейтенанта податкової міліції наказом ГУ Міндоходів у м. Києві № 441-о від 01.10.2013.

Наказом Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві № 209-о від 09.04.2014 ОСОБА_6 призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу протидії несплаті податків суб`єктами ЗЕД ОУ ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

ОСОБА_6 будучи громадянином України та працівником податкової міліції, достовірно знаючи про початок, проведення антитерористичної операції та бойові зіткнення між силами оборони України, які діють в умовах збройного конфлікту, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, залишив місце несення служби без погодження із керівництвом, зрадивши Присязі та всьому Українському народові, самовільно відправився на тимчасово окуповану території Донецької області, вилетівши 27.10.2014 пасажирським літаком 1807 із міжнародного аеропорту «Бориспіль» (м. Київ) до міжнародного аеропорту «Шереметьєво» (м. москва, рф), з метою переходу на бік ворога та роботу на «державні органи» незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка».

Упродовж 2014-2018 років ОСОБА_6 , знаючи структуру державної влади України, добровільно погодився працювати на посадах, у т.ч. керівних, в апараті так званої «Народної Ради ДНР».

У подальшому, указом так названого «Голови» терористичної організації «ДНР» від 28.12.2018 № 163 «Про Керівника Адміністрації Голови Донецької Народної Республіки» ОСОБА_6 призначено керівником Адміністрації Голови Донецької Народної Республіки. Останній розумів, що ця адміністрації є органом квазідержавного утворення «ДНР», створення та діяльність якої не передбачено законами України, а діяльність цього органу спричиняє шкоду нашій державі.

Обійнявши посаду «керівника Адміністрації Голови ДНР» ОСОБА_6 погодився підпорядковуватись наказам самопроголошеного Голови так званої «ДНР» та діям військово-політичного керівництва рф, які координували його дії, взявши на себе обов`язок виконувати відведену йому злочинну роль щодо загального керівництва так званою «Адміністрацією Голови ДНР» та підпорядкованими їй підрозділами.

Продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного наміру представники політичної влади та керівництва зс рф, діючи всупереч вимогам пунктів 1 та 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам частини 4 статті 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), розуміючи що злочинних дій з ведення прихованих, гібридних операцій проти України з метою зміни її меж на порушення порядку встановленого Конституцією не достатньо та повалення існуючого конституційного ладу, з метою подальшого включення території України, зокрема Донецької області, до складу російської федерації спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

19.02.2022 головою «ДНР» підписано указ № 29 «Про проведення загальної мобілізації», та оголошено повну мобілізацію.

22.02.2022 президент рф направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24.02.2022 приблизно о 05 годині президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

На виконання зазначеного вище наказу, 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в тимчасово окупованій Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

З метою здійснення відсічі збройній агресії рф проти України указом Президента України 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

У свою чергу ОСОБА_6 , будучи громадянином України та виконуючи відведену роль «керівника Адміністрації Голови ДНР» у вищевказаному спільному злочинному плані, достовірно знаючи про введений на всій території України правового режиму воєнного стану, а також про наявність збройного конфлікту між силами оборони України та підрозділами військ вторгнення рф, будучи обізнаним з тим, що метою політичної влади рф є зміна меж України та порушення порядку, встановленого Конституцією, повалення існуючого конституційного ладу та подальше включення території України до складу рф, знаходячись у невстановленому місці на території Донецької області у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше 24.02.2022 переслідуючи при цьому вказану спільну злочинну мету, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, увійшов до складу так званого «Державного комітету оборони ДНР» в якості секретаря цього комітету, який у відповідності указу так названого «Голови» терористичної організації «ДНР» від 03.04.2022 № 121 є вищим надзвичайним державним органом ДНР, створення якого обумовлено проведенням «спеціальної військової операції» на територіях «ДНР», «ЛНР» та України, а також продовжував здійснення пропагандиської, дезінформаційної діяльності, публічних закликів до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційних адміністрацій держави-агресора на території інших областей України.

Ураховуючи викладене, в рамках вказаного кримінального провадження слідчим за погодженням з прокурором 27.05.2023 у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення за ч. ч. 1, 2 ст. 111 КК України віднесено до категорії особливо тяжких, оскільки санкції статей передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років.

У відповідності до п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п. 1, 2, 3, ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, просив відмовити так як, воно є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення захисника, вивчивши клопотання з доданими до нього документами, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, є серед іншого забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. При чому застосування концепції належної правової процедури являє собою складну багатоелементну систему. Він включає в себе якісне законодавство з вичерпним переліком випадків обмеження прав людини та чіткими умовами таких обмежень; компетентнісну складову - діяльність суб`єктів процесуальної діяльності, яка має відповідати нормам кримінального процесуального кодексу; процедури, спрямовані на вирівняння викривлень процесу, пов`язаних з недобросовісним виконанням процедурних приписів.

Оскільки стороною захисту ставиться питання про неможливість продовження запобіжного заходу з огляду на порушення правил підсудності розгляду даного клопотання, слідчий суддя перш за все розглядає це питання.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання, а саме:

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 21.03.2023 з додатками;

- матеріалами ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 09.05.2023, зібраними за дорученням слідчого;

- протоколом огляду від 27.03.2023 з додатками;

- протоколом огляду від 27.03.2023 з додатками;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 05.04.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2023 з додатком;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.05.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2023 з додатком;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.05.2023;

- протоколом особи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 02.05.2023 з додатком;

- протоколом огляду від 08.05.2023 з додатками;

- протоколом огляду від 08.05.2023 з додатками;

- протоколом огляду від 08.05.2023 з додатками;

- протоколом огляду від 09.05.2023 з додатками;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.05.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2023 з додатком;

- належним чином завіреною архівною копією документів з особової справи ОСОБА_6 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжких злочинів, та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1