Справа № 539/1624/23
Провадження № 1-кп/539/208/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Очаківського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утримані має двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 16.02.2023 в період часу з 08 год. по 15 год. (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено) з метою таємного заволодіння чужим майном, приїхав до захисної лісової смуги, що розташована між земельними ділянками із кадастровими номерами :00:005:0024 та :00:005:0028, на території земель с. Лазірки, Лубенського району Полтавської області, які являється комунальною власністю Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, де таємно, використовуючи бригаду найманих працівників, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_4 та були впевнені в законності своїх дій, за допомогою ланцюгової бензинової пилки марки «Дніпро-М», шляхом спилювання гілок та крон з ростучих дерев, з подальшим їх розпилюванням на сортименти, намагався викрасти дров`яну деревину твердої породи невиробничого призначення «Дуб» та «Берест», загальним об`ємом 6,056 м./куб., вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/117/-23/3922-ТВ від 02.03.2023 - 4578 грн. 34 коп., але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був виявлений працівниками поліції. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 намагався викрасти майно на загальну суму 4578 грн. 34 коп., що належить Новооржицькій селищній раді Лубенського району Полтавської області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі, цивільний позов заявляти не бажають, матеріальних претензій не мають до обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнав повністю, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду показав, що дійсно вчинив зазначений замах на викрадення майна.В скоєному розкаюється.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком.

Оскільки обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи та у судовому засіданні визнав свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням у повному обсязі, суд за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які не оспорювалися жодним з учасників судового розгляду з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд переконався у добровільності та істинності його позиції, а також обвинуваченому було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, на що останній також погодився.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, не одружений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, який офіційно не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітніх дітей, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілого, збитки завдані злочином відшкодовано шляхом повернення викраденого майна, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі. При цьому, згідно з положеннями ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу. Та наведених вище обставин справи, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу також не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Згідно ст.ст.122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України та ст. 96-1, 96-2 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 755,12 грн.

Речові докази:

- дров`яну деревину непромислового виготовлення (гілки дерев діаметром від 12 до 37 см, довжиною від 50 см до 100 см) загальним об`ємом 6 куб. м повернути власнику.

- бензопилу марки «Дніпро-М», металеву драбину висотою 2,5 м - конфіскувати в дохід держави у порядку спеціальної конфіскації на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1