Ухвала

іменем України

25 вересня 2023 року

м. Київ

Справа № 642/2115/23

Провадження № 51-5579 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 та на підставі ст. 206 КПК України визнано незаконним затримання ОСОБА_4 в період часу з 16:44 год. 24 серпня 2023 року по 19:45 год. 24 серпня 2023 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2023 року.

Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотивуючи свою скаргу, прокурор вказує, що оскільки ухвала слідчого судді про незаконне затримання не передбачена КПК України, то він не містить ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження такої ухвали, а тому з посиланням на правові висновки, висловлені в постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (провадження №13-16сво18 та №13-19кс18), зазначає, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до положень ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 і 2 ст. 309 КПК України передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відповідно ж до частини 3 цієї статті скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, з посиланням на ст. ст. 307, 309 КПК Українивказав, що законодавцем визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та наголосив на тому, що можливість оскарження ухвали слідчого судді, якою визнано незаконним затримання підозрюваного в певний період часу, зазначеними правовими нормами не передбачена.

Зважаючи на наведене, оскільки апеляційна скарга прокурора подана на судове рішення, яке не підлягає окремому скарженню в апеляційному порядку, суддя апеляційного суду відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.

На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції, оскільки не входить до визначеного КПК України переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що прийняте апеляційним судом рішення у повній мірі узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (провадження № 51-7276 кмо 18, справа № 766/22242/17), зі змісту якого вбачається, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Також спростовуючи доводи прокурора про те, що ухвала слідчого судді про незаконне затримання не передбачена КПК України та на його посилання на правові висновки, висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року, колегія суддів вказує на те, що на відміну від наведених прокурором справ, у цьому кримінальному провадженні скарга стороною захисту була подана в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя постановив ухвалу в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом. Тому зазначені висновки Верховного Суду України та Верховного Суду не можуть бути застосовані в цій ситуації.

Окрім зазначеного, колегія суддів зауважує на тому, що відповідно до висновку щодо застосування положень ч. 4 ст. 399 КПК України, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року (провадження № 51-3335 кмо 20, справа № 646/3986/19), серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремлювати дві групи рішень: ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК); ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, слід виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

Враховуючи зазначений висновок та з огляду на те, що постановлення слідчим суддею ухвали, якою визнано незаконним затримання ОСОБА_4 на певний час, не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи,

ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень,

ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюпрокурора Харківської обласної прокуратури на ухвалу Харківського апеляційного суду

від 11 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3