Провадження № 1-кп/537/170/2023
Справа № 537/1256/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, інваліда ІІ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, у кримінальному провадженні № 0000159 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, а саме, суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки грабежу, вчиненого в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 03.03.2023 близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні магазину «Бордо», що розташований в м. Кременчуці Полтавської області по вул.. Покровській, б. 17/47, діючи в умовах воєнного стану, підійшов із лівого боку до потерпілого ОСОБА_4 , який стояв біля прилавку, тримаючи у руці гаманець, та відкрито шляхом ривка вихопив з лівої руки потерпілого ОСОБА_4 належний останньому гаманець із грошовими коштами в сумі 3200 грн. В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння зник, розпорядившись гаманцем та грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму 3200 грн.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_5 вказав, що в кінці березня 2023 року біля 20 години він перебував у барі, де відпочивав із другом на прізвисько « ОСОБА_8 », його імені чи будь-яких інших даних він не знає. Потерпілий, будучи п`яним, підійшов до них, почав грубити та влаштував сварку, ображав, погрожував та принижував їх. Друг запропонував провчити потерпілого і тоді йому, ОСОБА_5 , прийшла до голови ідея забрати у потерпілого гаманець, а потім повернути назад. Гроші йому потрібні не були і корисливу мету він не переслідував, діяв виключно з міркувань провчити потерпілого за його поведінку. З цією метою вони з другом пішли за потерпілим, коли той вийшов з бару, спочатку до магазину «АТБ», а потім до магазину «Бордо». Друг залишився на вулиці, а він перейшов дорогу та зайшов до магазину «Бордо». Коли побачив гаманець у руках потерпілого, вирвав його та побіг, але в цей момент у нього, ОСОБА_5 , щось кинули в спину і він подумав, що то в нього стріляли, а тому злякався та побіг з магазину у двори та втік. Коли відкрив гаманець та побачив гроші, то 500 гривень залишив собі на таксі, а інші 2700 грн. віддав зустрічному, який бував у барі, щоб той передав гроші другу на прізвисько « ОСОБА_8 », а « ОСОБА_8 » віддав потерпілому. Під час дослідження доказів ОСОБА_5 вказував, що з другом та потерпілим вони разом відпочивали в барі, конфліктів не було, а потім він разом з потерпілим за домовленістю пішли в магазин «Бордо», потерпілий повинен був скупитися на їхні потреби.

Вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_5 , крім його показань, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, належність та допустимість яких учасниками провадження не оспорювалася.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що навесні 2023 року він мав їхати в населений пункт Павлиш, але запізнився на кілька хвили на автобус, який відходив у 19 годині, а тому вирішив піти до бару разом із малознайомим чоловіком, якого зустрів на зупинці. В барі він бачив ОСОБА_5 в компанії іншого чоловіка, їх він раніше не зустрічав. В барі він ні з ОСОБА_5 , ні з іншим чоловіком не спілкувався, випив приблизно 100 г. спиртного, попрощався з попутником та пішов до магазину «АТБ». На вулиці помітив, що ОСОБА_5 ходить за ним, в магазині, коли він, ОСОБА_4 , скуплявся, ОСОБА_5 ходив поруч, намагався зачепити. Вийшовши з магазину «АТБ» він, ОСОБА_4 , пішов у напрямку залізничного вокзалу, а по дорозі вирішив зайти в магазин і випити кави. Крім ОСОБА_5 , який ходив за ним, нікого з інших осіб, що були в барі, він не бачив, ОСОБА_5 , як йому здається, ходив за ним один. Зайшов в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та через деякий час, стоячи біля прилавку, побачив там же ОСОБА_5 , якого запитав, чому той ходить за ним. ОСОБА_5 поводив себе нервово, то відходив, то підходив, а потім, коли він, ОСОБА_4 розраховувався, раптово вихопив гаманець і почав тікати. Бачачи, що ОСОБА_5 тікає, він кинув у нього пакет з наміром зупинити, проте ОСОБА_5 втік з магазину.

Також вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами, що досліджені у суді, в тому числі:

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.03.2023 та довідкою до нього, згідно з якими потерпілий ОСОБА_4 за рисами обличчя, формою носа, кольором очей, бородою та вусами впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 03.03.2023 в магазині «Бордо» вихопила у нього гаманець;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.03.2023 та довідкою до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя, бородою впізнала ОСОБА_5 як особу, яка 03.03.2023 в магазині «Бордо» вихопила у її присутності у покупця гаманець;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.03.2023 та довідкою до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_10 за загальними рисами обличчя у їх сукупності впізнала ОСОБА_5 як особу, яка 03.03.2023 в магазині «Бордо» у її присутності вихопила у покупця гаманець;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2023 та довідкою до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_11 за рисами та формою обличчя, формою підборіддя та носа, виразом очей впізнав ОСОБА_5 як чоловіка, якого він 03.03.2023 близько 21:45 год. з вулиці Халаменюка в м. Кременчуці відвозив в с. Бурти;

-протоколом огляду відеозапису від 06.03.2023 та переглянутим судом відеозаписом події, з якого вбачається в тому числі як чоловік у яскраво-синій куртці з капюшоном на голові та з темним рюкзаком на плечі на 20:27:25 годині в присутності двох працівниць магазину вириває з лівої руки потерпілого гаманець та тікає з магазину, потерпілий кидає у нього пакет. ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що зображений на відеозаписі чоловік у яскраво-синій куртці з капюшоном на голові та з темним рюкзаком на плечі це він.

Судом дослідженні всі докази, про дослідження яких клопотали учасники процесу.

Інші докази, досліджені судом, належність та допустимість яких учасниками провадження не оспорювалася, не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння за обставин, викладених у клопотанні.

Що стосується клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 04.03.2023 та додатку до нього, оскільки під час проведення обшуку було допущено ряд порушень, в тому числі не було задоволено клопотання власника житла ОСОБА_6 , яка є законним представником ОСОБА_5 про участь адвоката, що свідчить про порушення права особи на захист, відсутності підтвердження належного опечатування доказів та дотримання порядку проведення обшуку, відсутності повного запису фіксування обшуку за допомогою відеозаписувального технічного засобу, суд приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню.

В силу абзацу 2 ч.1 ст. 107 КПК України виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Частиною 3 цієї статті встановлено, що у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

При дослідженні відеозапису проведення вказаної слідчої дії судом встановлено, що відеозапис є неповним та переривається. Клопотань про дослідження судом оригіналу чи резервної копії технічного носія інформації зафіксованої процесуальної дії прокурор та інші учасники справи не заявляли, хоча їм роз`яснювалося таке право.

Відповідно до ч.6 ст. 107 КПК України незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Суд позбавлений можливості перевірити в повній мірі чи дотримано порядок проведення обшуку, чи не були порушені права учасників слідчої дії, при цьому з дослідженого фрагменту відеозапису вбачається, що власниця житла, яка є законним представником ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заявляла клопотання про участь адвоката при проведенні обшуку, клопотання розглянуто не було. З цих підстав суд приходить до висновку про необхідність визнання протоколу обшуку та додатку до нього недопустимим доказом. Оскільки вказані докази визнані судом не належними, речові докази, отримані в ході обшуку, також є недопустимими.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності з точки зору їх належності та допустимості, а висновок експертизи також з точки зору його наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 вчинив вказане діяння в стані неосудності.

Так, письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_5 раніше перебував на обліку лікарів-психіатрів. Довідкою відокремленого підрозділу обласної консультативної психоневрологічної поліклініки №2 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 12.09.2022 № 743 підтверджується, що ОСОБА_5 обліковується у закладі з січня 2020 року. Згідно з довідкою КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_5 перебуває на обліку лікаря-психіатра вказаного закладу з 27.02.2023, останній раз на прийомі у психіатра 28.02.2023 в присутності матері під час бесіди з лікарем тримав ніж, погрожував вбивством і фізичною розправою лікарям та співробітникам поліції.

Також судом встановлено, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2014 року було застосовано до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадало під ознаки ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 309 КК України. При цьому факт застосування раніше до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру не враховується судом при кримінально-правовій оцінці даного суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності.

31.01.2023 до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст. 296 КК України. Клопотання на даний час не розглянуто.

З висновку судово-психіатричного експерта № 109, проведеного колегіально судово-психіатричними експертами, вбачається, що ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання і страждав ним в період часу, що відноситься до суспільно-небезпеченого діяння. Наявне у ОСОБА_5 хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до суспільно-небезпечного діяння, і позбавляє такої здатності на даний час.

Суспільно-небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності, суд кваліфікує як таке, що підпадає під ознаки ч.4 ст. 186 КК України, тобто під ознаки грабежу, вчиненого в умовах воєнного стану.

Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

В силу п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Докази того, що ОСОБА_5 на момент судового розгляду видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суду не надано.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру та поміщення його в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Призначаючи примусовий захід медичного характеру ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.94 КК, враховує характер та тяжкість психічного захворювання ОСОБА_5 , ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, яке відноситься до тяжких, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також сукупність усіх обставин, що підтверджують вчинення даного діяння ОСОБА_5 , тяжкість наслідків від таких його дій, та те, що вчинене ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і ОСОБА_5 на час розгляду справи не видужав, тобто є суспільно-небезпечним.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 109 ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом з метою його лікування та запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

При цьому суд відхиляє посилання законного представника на те, що до ОСОБА_5 доцільне застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем мешкання, оскільки в силу ч.2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. Потреба у госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом підтверджена висновком судово-психіатричного експерта № 109 та не спростована іншими доказами.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК.

Керуючись ст. 92-94 КК України, ст. 503, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.03.2023 на речові докази спортивні штани чорного кольору із білими полосами «Adidas», куртку чорно-синього кольору «ТМС», грошові кошти одна купюра номіналом 100 гривень УЄ5888257, кросівки сіро-білого кольору «Adidas» із вставками зеленого кольору, рюкзак чорного кольору «TO PLINE», кеди темно синього кольору із полосами білого кольору, гаманець чорного кольору «MD».

Речові докази - спортивні штани чорного кольору із білими полосами «Adidas», куртку чорно-синього кольору «ТМС», грошові кошти одна купюра номіналом 100 гривень УЄ5888257, кросівки сіро-білого кольору «Adidas» із вставками зеленого кольору, рюкзак чорного кольору «TO PLINE», кеди темно синього кольору із полосами білого кольору, гаманець чорного кольору «MD» повернути власнику ОСОБА_5 .

Компакт-диски CD-RW з відеозаписами, які є додатками до протоколів, залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід до вступу ухвали в законну силу залишити ОСОБА_5 попередній - поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме поміщення до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Роз`яснити, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося це питання судом в зазначений період. Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я та про необхідність застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Копію ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру вручити учасникам процесу.

Після набрання законної сили копію ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру надіслати на виконання до органу внутрішніх справ, на який покладається виконання рішення суду про госпіталізацію, а саме відділення поліції №1 Кременчуцького районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Контроль за виконанням рішення суду про госпіталізацію покласти на прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1