ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6907/23
провадження № 1-кп/753/1415/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000608 від 11.02.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси

Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою,

одруженого, військовослужбовця військової служби за

призовом під час мобілізації, який проходить військову

службу на посаді головного спеціаліста 2 відділу

Департаменту внутрішнього аудиту та контролю за

службовою діяльністю Адміністрації Держспецзв`язку, у

військовому званні «майор», який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за

адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 28 квітня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000608 від 11.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у закритому судовому засіданні. Крім того, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів без можливості внесення застави.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду. У той же час зазначив, що цивільного позову заявляти не має наміру, оскільки обвинувачений частково відшкодував йому завдану шкоду.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявив. Водночас звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового засідання підтримав думку захисника про можливість призначення справи до судового розгляду.

Також під час підготовчого судового засідання Директор департаменту внутрішнього аудиту та контролю за службовою діяльністю Адміністрації Держспецзв`язку бригадний генерал ОСОБА_7 заявив про бажання взяти обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки.

На питання суду щодо інших клопотань, пов`язаних із призначенням обвинувального акта до розгляду, учасники не висловились.

Кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У судове засідання необхідно викликати прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, потерпілого, обвинуваченого та його захисників.

Судове засідання у цьому кримінальному провадженні стосовно військовослужбовця під час дії воєнного стану, проводити у закритому судовому засіданні на підставі п. 5 ч. 2 ст. 27 КПК України.

Обвинуваченому роз`яснено право на розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням колегіально у складі трьох суддів, на що останній відмовився, просив про розгляд провадження одноособово головуючим суддею.

Щодо клопотань учасників підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав подане ним клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство. Прокурор зазначив, що строк, продовжений ухвалою слідчого судді від 07.04.2023, закінчується 11.05.2023, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним прокурор просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на шістдесят днів в умовах гауптвахти, без можливості внесення застави. Прокурор зауважив, що інші, більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпілий не вважав за доцільне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід та зазначив, що з моменту вчинення кримінального правопорушення на нього жодним чином не було стороннього впливу.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання. Сторона захисту з посиланням на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ щодо її застосування наголосила, що будь-яких даних на підтвердження можливості ОСОБА_6 переховуватись від суду, впливати на учасників кримінального провадження або чинити на них тиск, чи у інший спосіб перешкоджати судовому розгляду стороною обвинувачення при розгляді клопотання не надано, як і не обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів. Також захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, а також акцентував увагу на його способі та образі життя, військову службу, репутацію, стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, наявність постійного місця проживання, виключно позитивні характеристики за місцем служби. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Водночас сторона захисту вважала доцільним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який буде домірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти заперечував з підстав викладених захисником.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши заявлені клопотання та долучені до них матеріали, а також заперечення на них, дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, зокрема підготовчого провадження, метою якого відповідно до глави 27 КПК України є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду цього клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати (але не в тому обсязі, як про це стверджує сторона обвинувачення), та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (але на менший строк із визначенням альтернативно застави, про що далі).

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_6 , а саме вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, при цьому, вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливе тяжке кримінальне правопорушення та відноситься до кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я. Тож ризик переховування від суду є ймовірним.

Таким чином, враховуючи, що існує ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років (може бути призначене за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується з урахуванням ст. 68 КК України), тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу під час досудового розслідування та на час розгляду цього клопотання не припинив існувати.

У той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочато та свідки безпосередньо судом не допитані.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду та призначення підготовчого судового засідання не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів свідків з наданими показаннями та наближенням стадії допиту свідків.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків підтверджується в тому числі й тим, що ОСОБА_6 проживає безпосередньо за адресою будинку, який знаходиться поряд з місцем вчинення кримінального правопорушення та в якому проживають свідки вчиненого ним кримінального правопорушення.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки суду не надано жодних доказів в обґрунтування припущення можливого самокалічення або симулювання обвинуваченим хвороби, з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім цього, суд також враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має офіцерське звання, позитивно характеризується за місцем служби, одружений, має двох дітей.

Отже, враховуючи надані матеріали, суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та вважає обґрунтованою необхідність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, задовольняючи клопотання прокурора, суд вважає за можливе обмежитись строком тримання під вартою на 30 днів, оскільки враховує ту обставину, що обвинувачений утримується під вартою з 13 лютого 2023 року, досудове розслідування завершено, а також бере до уваги його бездоганну характеристику.

При цьому суд враховує й бажання обвинуваченого сприяти суду у розгляді провадження у найкоротші строки, зокрема щодо того, щоб почати судовий розгляд невідкладно після проведення підготовчого судового засідання.

Сторона захисту просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Суд зауважує, що домашній арешт, хоч і полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим.

Так, ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем, як було з`ясовано під час судового засідання, несення ним служби може відбуватися і у нічний час доби, тобто у суду є обґрунтовані сумніви, що під час застосування цього запобіжного заходу обвинувачений зможе нести службу та водночас виконувати такі обов`язки при обрані запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тим більше, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинено саме у вихідний для нього день, тому у випадку його застосування, з огляду на встановлені судом ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Тож на переконання суду запобігти існуючим ризикам неможливо шляхом застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Також прокурор заперечував проти обрання альтернативного запобіжного заходу, водночас, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, оскільки прямої заборони закон не містить.

Так, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не була завідомо непомірною для обвинуваченого, що призведе до неможливості виконання застави.

До того ж, варте уваги те, що на стадії досудового розслідування при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу розмір застави не визначався.

Таким чином, суд вважає, що застава не у мінімальному її розмірі, що становить 268 400 грн, на переконання суду, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та не є занадто непомірною для нього.

Отже, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, а визначений розмір застави у сумі 268 400 грн визнаний таким, що не є явно непомірним для ОСОБА_6 , проте застава саме в такому розмірі здатна запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 2 ст. 177 КПК, оскільки можливість її втрати утримуватиме обвинуваченого від вчинення відповідних дій.

Також суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися із міста Києва без дозволу суду.

Вирішуючи питання щодо заяви Директора департаменту внутрішнього аудиту та контролю за службовою діяльністю Адміністрації Держспецзв`язку бригадного генерала ОСОБА_7 про передачу обвинуваченого ОСОБА_6 на особисту поруку, в порядку ст. 180 КПК України.

Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст. 177 КПК України), і, крім того, особливих підстав.

Особиста порука основана на довірі до поручителя з боку суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для підозрюваного, обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Як вбачається із заяви ОСОБА_7 , він готовий взяти обвинуваченого ОСОБА_6 на особисту поруку та ручається за його належну поведінку, зобов`язуючись забезпечувати кожного разу його особисту доставку до приміщення суду на призначені судові засідання й загалом перебування обвинуваченого під постійним його контролем.

Так, при обранні такого запобіжного заходу суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Суд зазначає, що ОСОБА_7 користується авторитетом і довірою суду та в повній мірі підходить під визначення особи, якій можлива передача обвинуваченого, однак суд вважає, що покладати таку кількість обов`язків на бригадного генерала, який має в підпорядкуванні сотні людей, є неможливим, а також з урахуванням проходження служби останнім в умовах воєнного стану.

Таким чином, незважаючи на високі особисті, моральні та професійні якості особи, яка висловила бажання взяти на поруки обвинуваченого, у цьому випадку суд не вважає за можливе задовольнити цю заяву.

Керуючись статтями 314-316 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, на 12 годину 35 хвилин 03 травня 2023 року.

Судовий розгляд здійснювати у закритому судовому засіданні суддею одноособово.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та поруки відмовити.

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 30 днів, тобто до 01 червня 2023 року включно.

Ухвала діє до 01 червня 2023 року включно та підлягає негайному виконанню.

Визначити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, що становить 268 400 грн.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати його з`являтися за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися із міста Києва без дозволу суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 та заставодавцям, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, обвинуваченого, його захисників, потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає, окрім як в частині обрання запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1