Єдиний унікальний № 946/3535/22
Провадження № 1-кп/946/257/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

26 вересня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №№ 0001749, 0000583, 0003051, 0000475, 0000165 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі м.Ізмаїл), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

19.07.2005 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст.ст. 69, 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений 07.04.2008 на підставі постанови Самборського міського суду Львівської області від 31.03.2008, згідно ст. 107 КК умовно-достроково на один рік сім місяців 2 дні;

27.02.2009 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, звільнений 27.07.2012 за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ізмаїл, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

раніше судимого:

01.06.2021 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК до обмеження волі на строк один рік (злочин вчинений 30.10.2019),

11.04.2022 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк п`ять років три місяці (злочин вчинений 15.02.2022),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_9 (представниця ОСОБА_10 ), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставку їм судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих, що не з`явилися до суду, з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.05.12.2014 близько 12:00 години, ОСОБА_3 , який раніше вчинив розбій, разом з ОСОБА_4 та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, спільно та за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , знаходячись на вул. Железнякова у м. Ізмаїл неподалік від Дунайської басейнової лікарні на водному транспортні, на автомобілях марки «Toyota RAV-4» та «ВАЗ 21061» перекрили рух автомобіля «Mazda 6» під керуванням ОСОБА_9 , після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розбивши скло передніх водійських дверей, почав наносити ОСОБА_9 тілесні ушкодження в область голови, а ОСОБА_3 крикнув цій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, щоб та зірвала з ший ОСОБА_9 золотий ланцюг, що вона і зробила, чим заволоділа золотим ланцюгом вагою 45,1 гр. вартістю 800 грн за 1 гр. золота на суму 36 080 грн. Далі, до автомобіля підійшов ОСОБА_3 та із застосуванням фізичної сили витягнув ОСОБА_9 з автомобіля, після чого ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почали наносити множинні удари руками та ногами в область голови та різних частин тіла потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої та легкої ступені тяжкості, та ОСОБА_3 відкрито заволодів гаманцем потерпілого вартістю 600 грн, в якому знаходились гроші в сумі 1 100 доларів США, що за курсом НБУ на час вчинення кримінального правопорушення становило 16 951 грн, а також 600 грн, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 53 031 грн. Після цього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном, яким вони заволоділи, на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, а обвинувачений ОСОБА_3 також і особою, яка раніше вчинила розбій.

2.Далі, 23.02.2016 близько 20:00 години, ОСОБА_4 в районі Центрального ринку по вул.Пушкіна у м. Ізмаїл придбав за 300 грн у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, два медичних шприца одноразового застосування градуйовані на 5,0 та 20 мл з рідиною темно-коричневого кольору об`ємом відповідно 1,8 та 1 мл, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, опієм ацетильованим масою в перерахунку на суху речовину 0,091 та 0,005 гр. відповідно, які зберігав при собі та переносив для подальшого власного вживання до 23.02.2016, коли близько 20:30 години на куті вул.Пушкіна та вул. 28 Червня у нього працівниками Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області у правій та лівій внутрішніх кишенях його куртки були виявлені та вилучені зазначені медичні шприци з вказаним особливо небезпечним наркотичним засобом.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК, а саме незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

3.Крім того, 12.04.2016 близько 19:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вул. Чкалова та вул. Тучкова у м.Ізмаїл, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , а саме спочатку почав силою тягнути рукою ОСОБА_11 за волосся голови та стягувати з пальця руки золоту каблучку, на що остання чинила супротив, після чого ОСОБА_4 з метою доведення умислу до кінця, погрожуючи застосуванням ножа, відкрито заволодів золотою каблучкою потерпілої ОСОБА_11 вартістю 1 612 грн, чим спричинив останній матеріальний збиток на зазначену суму, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном, яким він заволодів, на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

4.Далі, 25.10.2017 приблизно о 14:35 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з автомобілю марки «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований біля будинку №59 по вул. Авраамівській у м. Ізмаїл, таємно викрав гроші в сумі 500 грн та гаманець вартістю 3 000 грн, в якому знаходились гроші у сумі 2 000 грн та 300 доларів США, що за курсом НБУ на час вчинення кримінального правопорушення становило 8 000,98 грн, які належать ОСОБА_12 , чим заподіяв їй майнову шкоду на загальну суму 13 550,98 грн, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

5.Також, 19.01.2019 о 14:13 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з автомобіля ВАЗ-2102 державний номер НОМЕР_2 , щоб був припаркований на перехресті вул. Чкалова та вул. Болградської у м. Ізмаїл, таємно викрав акумуляторну батарею марки «GROM PREMIUM» вартістю 341 грн, яка належить ОСОБА_14 чим спричинив йому матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

6.Крім того, 26.02.2019 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу таємно викрав планшет «Apple IPad 2 Wi Fi 16 Гб» вартістю 2 099,50 грн, який належить ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Статті (частини статей) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

7.При визначенні частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 , суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020, до абз. 2 ч. 1 ст. 309 КК були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою частково пом`якшена, а частково посилена, оскільки вилучене покарання у виді позбавлення волі, але разом з цим розмір штрафу підвищений та збільшена верхня межа покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ж ч. 3 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, з урахуванням того, що Закон №2617-VIII частково пом`якшує, а частково посилює кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК, а також того, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_4 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне при ухваленні вироку відносно ОСОБА_4 керуватися положеннями ч. 1 ст. 309 КК в редакції Закону №270-VI, чинної на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з урахуванням змін, внесених Законом №2617-VIII, тільки в частині пом`якшення кримінальної відповідальності.

8.Кримінальний кодекс України

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

...

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,

карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.»

«Стаття 187. Розбій

1. Напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій),

…

2. Розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм,

карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.»

«Стаття 309. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту (в редакції Закону №270-VI)

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту

караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.»

«Стаття 309. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту (в редакції Закону №2617-VIII)

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту

караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

9.Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у висунутому обвинуваченні за першим та четвертим епізодам обвинувачення, а саме за ч. 2 ст. 187 КК у розбійному нападі 05.12.2014 на ОСОБА_9 та за ч. 2 ст. 185 КК у крадіжці майна ОСОБА_12 25.10.2017 не визнав повністю, а за п`ятим епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК у крадіжці майна ОСОБА_14 19.01.2019 визнав у повному обсязі, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті за цим епізодом обвинувачення, зокрема, перелік, вартість майна, яке він таємно викрав, та спосіб викрадення.

10.На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні за першим та третім епізодам обвинувачення, а саме за ч. 2 ст. 187 КК у розбійному нападі 05.12.2014 на ОСОБА_9 та за ч. 2 ст. 187 КК у розбійному нападі 12.04.2016 на ОСОБА_11 не визнав повністю, а за другим та шостим епізодам обвинувачення, а саме за ч. 1 ст. 309 КК у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту 23.02.2016 та за ч. 2 ст. 185 КК у крадіжці майна ОСОБА_13 26.02.2019 визнав у повному обсязі, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах за цими епізодами обвинувачення, зокрема, перелік, вартість майна, яке він таємно викрав, та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. Далі, у кінці судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 змінив свою позицію, та вину у висунутому обвинуваченні за першим епізодом обвинувачення, а саме за ч. 2 ст. 187 КК у розбійному нападі 05.12.2014 на ОСОБА_9 , хоча і зазначив, що визнає у повному обсязі, але фактично визнав частково, вказавши, що він діяв самостійно, не у складі групи осіб, а також не погодившись з деякими обставинами, викладеними в обвинувальному акті щодо способу вчинення злочину. Обвинувачений ОСОБА_4 також змінив свою позицію і по третьому епізоду обвинувачення, а саме за ч. 2 ст. 187 КК у розбійному нападі 12.04.2016 на ОСОБА_11 , також хоча і зазначивши, що вину визнає у повному обсязі, але фактично також визнав частково, вказавши, що ніж він не застосовував, у нього була лише запальничка.

11.Однак, незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 за першим та четвертим епізодам обвинувачення, а також окрім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини за першим та третім епізодам обвинувачення, а також окрім повного визнання вини обвинуваченими за іншими епізодами обвинувачення, їх вина у вчиненні кримінальних правопорушень, наведених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

12.Обставини вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

13.Враховуючи те, що кримінальні правопорушення були вчинені у різний час, а також складність кримінального провадження з огляду на кількість доказів, що була досліджена, суд вважає за доцільним навести докази на підтвердження встановлених судом обставин окремо щодо кожного епізоду, по яким обвинувачені на початку судового розгляду не визнали вину.

Докази по першому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме у вчиненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05.12.2014 розбою відносно потерпілого ОСОБА_9 .

14.По цьому епізоду обвинувачення обвинувачений ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні не визнав та пояснив, що якось він рухався на автомобілі свого брата «Toyota RAV-4» по вул. Савицького в м.Ізмаїл, аж раптом зустрів ОСОБА_4 , який попросив його підвезти. Перед їх автомобілем зупинився автомобіль марки «Mazda-6». ОСОБА_4 попросив його зупинитися та вийшов з автомобіля. Він побачив ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_4 розмовляв на підвищених тонах стосовно золота, вони трохи поштовхалися, але хто перший розпочав штовханину він не бачив, оскільки весь час сидів в автомобілі та не виходив. Крім того, він не бачив між ними серйозної бійки, а лише штовханину. Після того як ОСОБА_4 поговорив з ОСОБА_9 , вони вдвох поїхали до кафе, де випили кави та розійшлися. Приблизно через пів року до нього приїхали працівники поліції та почали розпитувати про ОСОБА_4 , однак він їм сказав, що нічого не знає. Від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_9 займався золотом та того дня на нього був здійснений напад, під час якого викрали золотий ланцюжок, грошові кошти та пошкодили автомобіль. Поліцейські запропонували йому поїхати до відділу поліції, де його декілька разів сфотографували та попросили підписати якісь папери. Під час досудового розслідування він визнавав вину, щоб його не посадили за грати та відпустили під підписку про невиїзд.

15.Обвинувачений ОСОБА_4 за цим епізодом обвинувачення, хоча і зазначив, що визнає вину, але фактично визнав її лише частково, та пояснив, що у 2016 або 2017 році, більш точно він не пам`ятає, у нього були справи з ОСОБА_9 , який займався золотом. Коли йому були потрібні гроші, він приніс ОСОБА_9 золотий ланцюжок вагою 45 гр., обручку та прикраси своєї дружини. Через деякий час він захотів забрати свої прикраси, але гроші віддав через 8 місяців. Якось він зустрів ОСОБА_3 , який проїжджав повз його будинок по вул. Савицького в м. Ізмаїл, та попросив його підвезти на островок по вул. Щорса в м. Ізмаїл, де стояв його автомобіль. По дорозі він побачив ОСОБА_9 , з яким вирішив поговорити. Між ним та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої вони говорили на підвищених тонах, однак бійки між ними не було. Після розмови ОСОБА_3 підвіз його до островка, де він побачив як ОСОБА_9 виїжджає зі свого будинку. Він вийшов з автомобіля ОСОБА_3 , а останній поїхав у невідомому напрямку. Тоді ж він наздогнав ОСОБА_9 біля Дунайської басейнової лікарні на водному транспортні, перегородив йому дорогу та останній зупинився, далі він підійшов до його ( ОСОБА_9 ) автомобіля та постукав у вікно, однак ОСОБА_9 спочатку не хотів відчиняти. У руках у нього ( ОСОБА_4 ) при цьому нічого не було, та він був сам. Далі, він через відкриті задні двері автомобіля потерпілого відчинив передні двері та витягнув потерпілого з автомобіля. На вулиці біля автомобіля вони почали сваритися, дуже гучно говорили декілька секунд. ОСОБА_9 говорив йому про те, що комусь віддав золоті прикраси, які він колись йому давав, однак він все одно вимагав їх повернути. Після цього між ними почалася бійка, ОСОБА_9 вдарив його в область паху, після чого він також наніс йому удар. У кишені до ОСОБА_9 він не ліз та з автомобіля нічого не брав. Він лише знайшов на вулиці біля автомобіля золотий ланцюжок, який, можливо, впав з ОСОБА_9 під час бійки, та забрав його. Чи брав він інше майно потерпілого, у тому числі гаманець, він не пам`ятає.

16.Не зважаючи на невизнання вини за цим епізодом обвинуваченим ОСОБА_3 , та окрім часткового визнання вини за цим епізодом обвинуваченим ОСОБА_4 , вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними розбою відносно ОСОБА_9 повністю підтверджується такими дослідженими під час судового розгляду доказами.

17.Так, потерпілий ОСОБА_9 під час судового розгляду пояснив, що 05.12.2014 приблизно о 12:00 годині він їхав на зустріч до свого брата в інфекційну лікарню, щоб передати йому грошові кошти. По дорозі він вирішив заїхати до свого знайомого ОСОБА_15 аби обговорити особисті питання, та зупинився по вул. Железнякова на перехресті з вул. Щорса в м. Ізмаїл. Він пройшов до ОСОБА_15 у двір. Коли він вийшов з двору, то побачив як навпроти будинку зупинився автомобіль «Toyota RAV-4» синього кольору, в якому знаходилися раніше не знайомі йому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після того як автомобіль зупинився, ОСОБА_4 вийшов з машини та почав до нього щось говорити з якимись вимогами та претензіями. Після чого, ОСОБА_15 сказав йому, щоб він зайшов до нього у двір та перечекав, оскільки ОСОБА_4 знаходиться у неадекватному стані. Він почекав 5 хвилин, вийшов з двору ОСОБА_15 , сів у свій автомобіль та поїхав далі по вул. Щорса у лікарню. Рухаючись на своєму автомобілі, у дзеркало заднього виду він побачив, що його переслідують автомобілі марки «ВАЗ» та «Toyota RAV-4», які він бачив біля будинку ОСОБА_15 . Коли він майже під`їхав до лікарні, обидві машини намагалися його зупинити та притиснути до узбіччя, але, щоб уникнути зіткнення, він пропустив автомобіль «ВАЗ», який обігнав його та зупинився попереду, а автомобіль «Toyota RAV-4» зупинився позаду нього, таким чином перекривши йому рух з обох сторін. Після цього, з автомобіля «ВАЗ» вибіг невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_16 , який почав рухатися в його бік. Тоді він зрозумів, що ОСОБА_16 має намір щось вчинити відносно нього, після чого він заблокував двері свого автомобіля. Він намагався подзвонити по телефону, однак не встиг, оскільки ОСОБА_16 почав намагатися відкрити двері та тримав у руках предмет, схожий на ніж, рукояткою якого він бив по склу з боку водія, яке в подальшому він розбив. Після чого, ОСОБА_16 почав бити його рукояткою ножа по голові, від чого він почав втрачати свідомість. Далі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вийшли з автомобіля «Toyota RAV-4», тримаючи в руках арматуру, підійшли до його машини та намагалися відчинити двері, однак оскільки вікно з боку водійського сидіння було розбите, вони не стали бити машину та розблокували двері. ОСОБА_16 почав наносити йому удари в обличчя, після чого ОСОБА_3 став кричати чоловікові аби той зняв з нього ( ОСОБА_9 ) золотий ланцюжок, на що ОСОБА_16 розірвав на ньому ланцюжок та відійшов від машини. Потім до машини підійшов ОСОБА_3 та, схопивши його за куртку, витягнув з автомобіля та повалив на землю, наносячи удари по обличчю, після чого почав обшукувати його кармани та з внутрішнього карману куртки дістав гаманець з грошовими коштами у сумі 1 100 доларів США та 600 грн, які він мав передати своєму братові. У цей момент йому також наносив удари обвинувачений ОСОБА_4 . ОСОБА_3 , забравши гаманець, відійшов у бік, як в той момент ОСОБА_4 заліз в його автомобіль та почав щось шукати. Він, вставши та погано себе почуваючи, направився у бік лікарні, при цьому не міг бігти, однак нападники наздогнали його та знову побили, погрожуючи при цьому, щоб він не намагався звернутися до поліції, оскільки він зашкодить цим своїй родині. Після цього вони відвели його до машини, посадили за кермо, однак він не зміг завести автомобіль, бо не мав ключі і не знав, де вони знаходяться, а обвинувачені сіли у свої автівки та поїхали у невідомому напрямку. Тоді він подзвонив своїй дружині та розповів, що сталося, після чого вона одразу викликала швидку та привезла йому запасні ключі від машини. По приїзду швидкої його відвезли до лікарні, де виявили чисельні переломи черепа. Він пробував на лікуванні з 05 по 19.12.2014. Потерпілий також зазначив, що ніяких відносин у нього з нападниками до цього не було, він вперше їх побачив у день нападу на нього.

18.Свідок ОСОБА_17 під час судового розгляду пояснила, що 05.12.2014 їй зателефонував чоловік ОСОБА_9 та повідомив про те, що по вул. Железнякова в м. Ізмаїл на нього був здійснений напад, в результаті чого його побили, він попросив приїхати та привезти ключі від автомобіля. Приблизно о 12:00 год. вона вже була на місці, у чоловіка було окровлене обличчя, в крові також був одяг, машина була розбита. Поруч вона побачила співробітників ДАІ, швидку допомогу ніхто не викликав, тому вона особисто викликала швидку. Після приїзду медиків, під`їхала слідча група. Їй відомо, що в тому районі чоловікові перекрили рух два автомобілі. Можливо коли він злякався, зачинив двері, через що нападники вирішили вибити скло та витягли її чоловіка силою. Медики відвезли чоловіка до лікарні, де він пролежав у травматологічному відділені з 05 по 19.12.2014. Чоловік розповідав, що нападників було троє, жодного з них вона не знала. З чоловіка зірвали золотий ланцюжок та відкрито заволоділи гаманцем, в якому були грошові кошти у сумі 1 100 доларів США та деяка сума у гривнях. Майка, що була вдягнена в той день на чоловікові, була розірвана. Зі светра, в якому також був чоловік, випав фрагмент ланцюжка. Ці речі вона видала співробітникам поліції. Спричинену шкоду ніхто не відшкодовував та нічим не цікавився. Стан здоров`я її чоловіка після нападу погіршився, він має проблеми із серцем та постійно лікується, став дуже нервовим та дратівливим. Чоловік попереджав її про те, щоб вона була обережною, оскільки неодноразово надходили погрози, через що вона весь час їздила на таксі.

19.Свідок ОСОБА_18 під час судового розгляду пояснив, що років 8 9 тому до нього звертався ОСОБА_9 з приводу виготовлення золотого ланцюжка якірного плетіння вагою 45 г. Він зазначив, що слабке місце на будь-якому ланцюжку це відрізок якірного ланцюга та циліндр, якщо смикнути за ланцюжок, то він порветься в першу чергу саме в цих місцях, де циліндр запаюється.

20.Заявою від 05.12.2014 потерпілий ОСОБА_9 повідомив Ізмаїльський МВ ГУМВС України в Одеській області (далі Ізмаїльський МВ) про те, що малознайомі йому особи 05.12.2014 завдали йому тілесні ушкодження (т. 2 а.п. 149, 172). Згідно рапорту старшого інспектора чергового Ізмаїльського МВ від 05.12.2014, по телефону «102» від медсестри міської лікарні надійшло повідомлення про те, що 05.12.2014 надана медична допомога ОСОБА_19 , встановлені діагнози: струс головного мозку, закрита черепно-мозкова травма та рублена рана обличчя (т. 2 а.п. 148, 170). А відповідно до рапорту старшого інспектора чергового Ізмаїльського МВ від 05.12.2014, по телефону «102» від невідомої жінки надійшло повідомлення про те, що у м. Ізмаїл по вул. Железнякова (на теперішній час Телеграфна) кут вул. Топольна у м.Ізмаїл сталося ДТП (т. 2 а.п. 171).

21.Спочатку на підставі вказаних заяви та повідомлень 05.12.2014 до ЄРДР були внесені відомості за №0003436 за ч. 1 ст. 122 КК (т. 2 а.п. 169).

22.У подальшому 09.12.2014 ОСОБА_9 звернувся до Ізмаїльського МВ із заявою, в якій він докладно описав обставини події, що відбулася 05.12.2014 близько 12:00 години, повідомивши, що малознайомі йому особи здійснили на нього напад, в результаті якого спричинили йому тілесні ушкодження, пошкодили автомобіль, а також відкрито викрали золотий ланцюжок вагою 45,1 гр. з круглим діамантом на застібці 0,1 карат, гаманець чорного кольору фірми «Кара» вартістю 600 грн з грошовими коштами у сумі 1 100 доларів США (10 купюр по 100 доларів США і 100 доларів США купюрами по 20 та 10 доларів США) та 600 грн купюрами по 200 грн (т. 2 а.п. 187 188). При цьому до заяви потерпілий долучив фотознімки із зображенням нанесених йому тілесних ушкоджень, у тому числі навколо шиї, що утворилися при розбійному нападі на нього внаслідок зривання золотого ланцюга, а також із зображенням одягнутого на ньому золотого ланцюга, яким нападники заволоділи (т. 2 а.п. 190 192).

23.Вказані заяви та повідомлення стали підставою для подальшого внесення 20.07.2015 відомостей до ЄРДР за №0001749 за ч. 2 ст. 187 КК (т. 2 а.п. 147).

24.Під час огляду місця події, згідно даним відповідного протоколу від 05.12.2014, було зафіксовано обстановку місця події, а також був оглянутий автомобіль «Mazda 6» номерний знак НОМЕР_3 , припаркований біля гаража буд. АДРЕСА_5 . При огляді на передній водійській двері виявлене пошкоджене скло, фрагмент якого розташований на тротуарі біля задньої частини автомобіля. У салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні виявлені осколки розбитого скла. На полу біля переднього пасажирського сидіння знаходиться рушник зі слідами речовини бурого кольору. На ручнику та на ручці перемикача коробки передач також виявлені плями речовини бурого кольору. Плями бурого кольору також виявленні ззовні автомобіля біля передньої пасажирської двері, на ручці цієї двері, на задньому державного реєстраційному номері автомобіля, на передній лівій фарі (т. 2 а.п. 174 183).

25.Враховуючи, що в ході огляду місця події осколки розбитого скла виявлені у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, то це свідчать про те, що переднє ліве скло автомобіля було розбите ззовні, що повністю узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_9 та спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він витягнув потерпілого з автомобіля після того як розблокував передні двері через задні двері, які, начебто, були відкритими. Крім того, дані вказаного протоколу огляду місця події також підтверджують показання потерпілого ОСОБА_9 і в тій частині, що під час нападу на нього йому були завдані чисельні тілесні ушкодження як в салоні автомобіля так і ззовні, оскільки на місці події, у тому числі всередині автомобіля та ззовні були виявлені сліди крові.

26.Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 508 від 05.03.2015, ОСОБА_9 була спричинена закрита черепно-мозкова травма (перелам орбітальної пластинки гратчастої кістки справа зі зміщенням кісного уламку, перелам передньої стінки верхньощелепової пазухи зліва зі зміщенням на кортикальний шар, лінійний перелам виличної кістки справа, забій головного мозку, перелами кісток носа, синці на верхньому та нижньому повіках лівого та правого очей, на спинці носа у верхній та середній треті, на слизовій оболонці верхньої губи у середній третині, крововилив у білочну оболонку, у зовнішнього кута правого ока, подряпини на переніссі ліворуч, на нижньому повіку лівого ока, забита рана на верхній губі зліва у середній третині, садна не верхній губі ліворуч, у центрі тім`яної області), яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за тривалістю розладу здоров`я. Інші виявлені тілесні ушкодження (садна на задній поверхні шиї, на тильній поверхні середньої фаланги другого пальця правої кісті, на тильній поверхні біля основи п`ятого пальця лівої кісті) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися в період з 03 до 06.12.2014 від впливу (ударів та ковзання) тупих предметів (т. 2 а.п. 184 186).

27.А відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи №125 від 27.03.2015, тілесне ушкодження на шиї ОСОБА_9 у виді садна смугастої форми тілесного кольору, орієнтоване в горизонтальному напрямку, нерівномірно виражене і нерівномірно вдавлене, довжиною 12 см і з максимальною шириною 0,5 см утворилося в результаті одноразового впливу (тиску з одночасним ковзанням) тупого, твердого, гнучкого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути металевий ланцюжок в момент його зриву (т. 2 а.п. 214 216).

28.Дані вказаних висновків експерта повністю підтверджують показання потерпілого ОСОБА_9 про те, що в момент нападу йому були завданні чисельні тілесні ушкодження та з його шиї був зірваний золотий ланцюжок, і виключають можливість випадкового загублення ланцюжка при завданні тілесних ушкоджень потерпілому.

29.Про те, що на потерпілого ОСОБА_9 було вчинено напад із завданням йому тілесних ушкоджень та із заволодінням його майна також свідчить і видана представником потерпілого (т. 2 а.п. 194 196) розірвана майка, в яку він був одягнений на момент події, що була оглянута відповідно до протоколу огляду від 26.12.2014, яким зафіксований розрив лівої пряжки рукава майки (т. 2 а.п. 200 202), та розірвана ланка від золотого ланцюга, що залишилося у речах обвинуваченого. Хоча відповідно до висновку експерта № 85 від 05.04.2015, ланка золотого ланцюжка має ушкодження у виді порушення її цілісності, яке виникло внаслідок її перекусу (т. 2 а.п. 219 221), але з урахуванням показань свідка ОСОБА_18 у сукупності з даними висновку судово-медичної експертизи №125 від 27.03.2015 (т. 2 а.п. 214 216) у суду не залишається сумнівів у тому, що ця ланка розірвалася саме внаслідок фізичного впливу на ланцюг при його зриванні з шиї потерпілого.

30.Під час проведення слідчого експерименту, проведеного згідно протоколу від 18.08.2015, потерпілий ОСОБА_9 , знаходячись по вул. Железнякова кут вул. Щорса в м. Ізмаїл, на місцевості докладно описав та показав як саме розвивалися події при розбійному нападі на нього 05.12.2014. Так, потерпілий ОСОБА_9 зупинився і показав, де саме він залишив свій автомобіль, вказавши при цьому на будинок, розташований на розі даних вулиць, пояснивши, що приїхав до ОСОБА_20 і збирався направитися до нього. Далі, він вказав на місце, де його зупинив ОСОБА_4 і розпочав з ним розмову, зазначивши, що останній під`їхав на автомобілі «Toyota RAV-4» під керуванням ОСОБА_3 Після чого він вказав напрямок до будинку, куди він пішов після розмови з ОСОБА_4 . Коли він вийшов від ОСОБА_20 та направився у бік лікарні водників на зустріч із своїм братом, якому віз гроші у сумі 1 100 доларів США. При цьому він вказав напрямок по вул. Щорса, куди поїхав автомобіль «Toyota RAV-4», в якому знаходились ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Далі, він показав яким саме чином та вказав на місце, де його зупинили автомобілі «ВАЗ 2106» та «Toyota RAV-4», перекривши йому проїзд. Він показав як саме ОСОБА_21 , що вийшов з автомобіля «ВАЗ 2106» з ножом в руці, підбіг до його автомобіля та намагався відкрити двері, після чого став бити і розбив скло водійських дверей, через яке став наносити йому удари рукою та рукояткою ножа і розблокував усі двері автомобіля. А ОСОБА_4 почав нишпорити по салону автомобіля. Він показав як ОСОБА_21 на крики третього учасника, а саме ОСОБА_3 , у якого прізвисько « ОСОБА_22 », зірвав з його шиї золотий ланцюжок, розірвавши білу майку, що була вдягнена під светром, після чого відійшов у бік. Далі, він показав як до нього підійшов ОСОБА_3 , витягнув його з салону автомобіля та повалив на асфальт. Він показав, в якому саме положенні лежав. Потім, потерпілий вказав як саме ОСОБА_3 став нишпорити по його кишенях і забрав гаманець з внутрішньої кишені куртки, а в цей час ОСОБА_4 наносив йому удари ногами по голові. Після чого ОСОБА_9 , продемонстрував як він, хитаючись, намагався відійти від місця нападу, але його наздогнали нападники та, збивши з ніг, знову почали наносити йому тілесні ушкодження, погрожуючи, що якщо він звернеться до міліції, то вони розправляться з його сім`єю. Потім, він на опудалі показав як його відтягли до автомобіля та вказав на напрямок по вул. Железнякова, куди поїхали троє нападників. Під час слідчого експерименту на запитання прокурора судово-медичний експерт відповів, що тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта, могли бути завдані при обставинах, вказаних потерпілим під час слідчого експерименту (т. 2 а.п. 236 256).

31.Таким чином показання потерпілого ОСОБА_9 є логічними та послідовними, об`єктивно повністю підтверджуються сукупністю інших доказів, зокрема даними його заяв від 05.12.2014 та від 09.12.2014 (т. 2 а.п. 149, 172, 187 188), даними рапортів інспектора чергового Ізмаїльського МВ від 05.12.2014 (т. 2 а.п. 148, 170, 171), даними фотознімків (т. 2 а.п. 190 192), даними протоколу огляду від 26.12.2014, яким зафіксований розрив лівої пряжки рукава майки потерпілого (т. 2 а.п. 200 202), даними протоколу огляду місця події від 05.12.2014 (т. 2 а.п. 174 183), даними висновків судово-медичних експертиз № 508 від 05.03.2015 (т. 2 а.п. 184 186) та № 125 від 27.03.2015 (т. 2 а.п. 214 216), а також показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Крім того, судом не встановлено підстав для обмовляння потерпілим обвинувачених. У зв`язку з цим суд визнає показання потерпілого достовірними.

32.Крім того, окрім зазначених доказів, які самі по собі свідчать про винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розбійному нападі на ОСОБА_9 , їх вина також підтверджується даними, отриманими під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 .

33.Так, про обставини нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3 докладно описав та показав на місці події під час проведення за його участю слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу від 08.09.2015 та додатку у виді таблиць ілюстрації. За даними цього протоколу, ОСОБА_3 на місці події показав на розташування автомобіля марки «Toyota RAV-4», на якому він зупинився за автомобілем потерпілого в момент скоєння розбійного нападу на ОСОБА_9 по вул.Железнякова у м. Ізмаїл, вказав на розташування автомобіля «Mazda 6», яким керував ОСОБА_9 , перед його автомобілем, а також показав розташування автомобіля «ВАЗ-2106», яким керував ОСОБА_4 , що зупинився перед автомобілем потерпілого. Далі, ОСОБА_3 вказав на місце, де ОСОБА_4 бився з ОСОБА_9 , і як він підійшов до ОСОБА_9 , що лежав на землі, нахилився та з внутрішньої кишені куртки потерпілого витягнув гаманець, а після цього показав напрямок руху у бік АЗС, куди він поїхав на власному автомобілі, де, оглянувши гаманець, яким заволодів під час побиття потерпілого, виявив грошові кошти у сумі 1 100 доларів США та 600 грн, які він забрав собі (т. 2 а.п. 155 160).

34.А обвинувачений ОСОБА_4 під час слідчого експерименту за його участю, згідно протоколу від 22.09.2015, на місці показав про обставини розвитку події відповідно до власної версії, яка частково співпадає з версією, висловленою ним під час судового розгляду. Але на відмінну від версії, висунуту ним під час судового розгляду, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 також показав, як на місце події, коли він бився з потерпілим ОСОБА_9 , до них під`їхав обвинувачений ОСОБА_3 на прізвисько « ОСОБА_22 », який почав їх розбороняти та повідомив, що на місце під`їжджають працівники міліції, у зв`язку з чим вони зникли з місця події (т. 2 а.п. 163 168).

35.Таким чином, як вбачається з вказаних протоколів слідчих експериментів, обвинувачені показали про різні обставини розвитку події, які не співпадають не тільки між собою, а й з показаннями, наданими ними ж під час судового розгляду. Це означає, що обвинувачені були вільними у своїй процесуальні поведінці під час слідчих експериментів, обираючи найбільш вигідну позицію, яка, на їх думку, була найсприятливішою для них та значно зменшує суспільну небезпеку вчиненого ними діяння.

36.Сукупність вказаних досліджених судом доказів по цьому епізоду повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 , а також обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що між ним та потерпілим відбулася лише сутичка з приводу існуючих між ними раніше взаємовідносин, в ході якої вони взаємно наносили один одному тілесні ушкодження. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги ці показання обвинувачених та пов`язує їх з обраною ними позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин.

37.З даних протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.07.2015, опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, від 07.07.2015 та листа ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 07.07.2015 вбачається, що ОСОБА_23 10.12.2014, тобто через декілька днів після вчинення обвинуваченими злочину відносно ОСОБА_9 заклала під 14 000 грн золотий деформований ланцюг загальною вагою 44,07 гр., чистою вагою 43,8 гр., характеристики якого з урахуванням його пошкодження та випадіння незначної його частини під час зривання з шиї потерпілого ОСОБА_9 співпадають з характеристиками золотого ланцюга, викраденого у потерпілого під час нападу 05.12.2014 (т. 2 а.п. 225 230).

38.Про те, що 100 доларів США за курсом НБУ дорівнюють 1 541,5499 грн станом на 05.12.2014 підтверджується даними довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.07.2015 (т. 2 а.п. 231).

39.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів по цьому епізоду дає підстави суду зробити висновок, що кожний наведений доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , який раніше вчинив розбій, та ОСОБА_4 у вчинені за попередньою змовою групою осіб нападу на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбою).

40.Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

41.Тому, виходячи положень наведеної ст. 337 КПК, суд має дати правову оцінку діям обвинувачених, виходячи виключно з висунутого їм обвинувачення згідно обвинувального акту, і уповноважений змінити правову кваліфікацію тільки в бік її пом`якшення, оскільки це покращує становище обвинувачених.

42.Суд, діючи згідно ст. 337 КПК в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вважає за необхідне привести у відповідність правову кваліфікацію дій обвинувачених за цим епізодом формулюванню обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та визнаного судом доведеним.

43.Так, згідно обвинувальному акту, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що вони вчинили за попередньою змовою групою осіб напад на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій). У формулюванні обвинувачення, що наведене в обвинувальному акті та що визнане судом доведеним, зазначено в чому саме полягало застосоване обвинуваченими насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. При цьому дії обвинувачених кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК, окрім як за ознакою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, ще й за ознакою погрози застосування такого насильства, хоча в обвинувальному акті про це не йдеться. Також в обвинувальному акті не вказано і в чому саме полягали погрози застосування такого насильства. Крім того, під час судового розгляду стороною обвинувачення також не доведено, що ці обставини мали місце.

44.З урахуванням положень наведеної ч. 1 ст. 337 КПК слід виходити саме з формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якому і має відповідати правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

45.У зв`язку з викладеним, суд в силу ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК, діючи в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та виключити з правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за цим епізодом таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, як таку, що зайво висунута в провину обвинувачених, оскільки це покращує їх становище.

46.Проте, незважаючи на це, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення за цим епізодом залишається за ч. 2 ст. 187 КК.

47.При ухваленні вироку за цим епізодом судом не можуть бути прийняті до уваги дані протоколу пред`явлення речей для впізнання від 02.07.2015 (т. 2 а.п. 222 224), оскільки його зміст містить суперечливі відомості про те, що потерпілий ОСОБА_9 не впізнає ніж, який знаходиться другим зліва на право, як ніж, ззовні дуже схожий на ніж на місці скоєння злочину. До того ж незрозуміло, який саме ніж пред`являвся для впізнання та звідки він взявся. Стороною обвинувачення не доведено походження ножа, що надавався для впізнання, місце його вилучення, хто є його власником чи володільцем та його належність до обставин розглядуваного кримінального провадження.

48.Суд також не приймає до уваги і дані протоколу додаткового огляду місця події, а саме другого автокооперативу, розташованого по вул. І. Франка, 25 в м. Ізмаїл, від 24.12.2014 (т. 2 а.п. 203 208), за яким фактично повторно був оглянутий автомобіль марки «Mazda 6» чорного кольору державний номер НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , оскільки він не містить даних, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню за цим епізодом обвинувачення, у зв`язку з чим є неналежним доказом.

Докази по третьому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме у вчиненні ОСОБА_4 12.04.2016 розбою відносно потерпілої ОСОБА_11 .

49.По цьому епізоду обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 на початку судового розгляду вину не визнав повністю, далі наприкінці судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 змінив свою позицію та, хоча і зазначив, що визнає вину повністю, але фактично вину визнав частково, та пояснив, що якось він, знаходячись біля будинку своєї матері по АДРЕСА_3 , посварився зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_11 , яка в той день привела їх спільну дитину до його матері. Від злості він, погрожуючи, почав вимагати, аби вона зняла кільце та віддала йому, на що ОСОБА_11 зняла з себе каблучку та віддала йому. При цьому ножа у нього із собою не було, була запальничка, яку ОСОБА_11 могла переплутати з ножом. Кільце, яке ОСОБА_11 зняла з руки, він того ж дня через одну годину заклав у ломбард через свого брата ОСОБА_24 , оскільки у нього не було документів. Надання потерпілою ОСОБА_11 під час судового розгляду показань, які його вигороджують, він пов`язує з її бажанням того, щоб у нього не було проблем, щоб його не посадили на багато років, оскільки у них з ОСОБА_11 є спільна дитина.

50.Окрім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини за цим епізодом, його вина у вчиненні ним нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_11 повністю підтверджується такими дослідженими доказами.

51.Так, потерпіла ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснила, що з ОСОБА_4 вона раніше перебувала у шлюбі, від якого у них є спільна дитина, проте вони не проживають однією сім`єю. Якось у неї виник конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_4 , та вони посварилися з приводу того, що в неї з`явився інший чоловік, однак тих обставин, що зазначені в обвинувальному акті, не було. Після сварки вона добровільно віддала ОСОБА_4 всі його подарунки, а до поліції вона звернулася аби вони вжили заходів, щоб останній її більше не турбував. Однак в поліції їй сказали як треба правильно написати, щоб його «закрили» та він більше не ліз до неї, попередивши, що раптом вона відмовиться від своїх слів, то її також притягнуть до відповідальності. Вона зазначила, що ОСОБА_4 жодного разу не піднімав на неї руку, навіть після того, як дізнався про зраду. Того дня між ними лише відбулася сварка. Після її звернення до поліції ОСОБА_4 закрили. Однак все те, що написано у її зверненні, писав слідчий, вона лише ставила свій підпис. Вона бачила, що в поясненні було написано начебто, що він її бив, погрожував ножем та викрав золоту каблучку, однак це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 ніколи не носив з собою ніж. А вона була вимушена через погрози працівників поліції обмовити його, бо хотіла спокійно жити. Раніше вона давала покази у суді та казала так, як їй говорили працівники поліції, а саме про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , погрожуючи їй ножем, заволодів її золотою каблучкою. Вона боялась, тому підтримувала первинні свої показання, зараз вона нічого не боїться та каже так, як тоді було насправді. Під час слідчого експерименту вона також показувала обставини так, як раніше їй вказали поліцейські.

52.Підставою для внесення відомостей до ЄРДР 13.04.2016 за № 0000583 та початку досудового розслідування (т. 2 а.п. 99 100, 123) стала заява ОСОБА_11 від 13.04.2016, в якій вона повідомила про те, що 12.04.2016 близько 19:00 год. ОСОБА_4 , погрожуючи їй фізичною розправою та ножем, заволодів її золотою каблучкою (т. 2 а.п. 124). При цьому під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_11 підтвердила, що саме вона писала цю заяву.

53. Саме ту золоту каблучка вагою 2,15 (2,00) гр., про яку потерпіла вказала при зверненні в поліцію 13.04.2016, була видана представницею відокремленого підрозділу (№27) ПТ «Ломбард «Діамантовий Дім», розташованого по пр. Леніна, 7 у м. Ізмаїл, ОСОБА_25 , яку 12.04.2016 о 19:45 год. було закладено у вказаному ломбарді під 1 140,01 грн ОСОБА_26 , що вбачається з відповідної заяви (т. 2 а.п. 138) та дублікату договору №02716459 від 12.04.2016 (т. 2 а.п. 139), і саме цю золоту каблучку відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 13.04.2016 потерпіла ОСОБА_11 впізнала серед інших пред`явлених їй золотих каблучок, як таку, що була у неї викрадена 12.04.2016 (т. 2 а.п. 140 144).

54.У подальшому золоту каблучку було оглянуто, згідно відповідного протоколу від 26.04.2016 (т. 2 а.п. 145), та повернуто потерпілій, що вбачається з власноручно написаної потерпілою ОСОБА_11 розписки (т. 2 а.п. 146).

55.Враховуючи те, що подія розглядуваного злочину відбулася 12.04.2016, те, що у той же день золота каблучка, що була предметом злочину, була закладена в ломбард, а також те, що 13.04.2016 було проведено її впізнання, після чого було проведено її огляд та повернуто потерпілій, то дата видачі золотої каблучки потерпілої вказана в заяві представниці відокремленого підрозділу (№27) ПТ «Ломбард «Діамантовий Дім» ОСОБА_25 з явною помилкою, а саме 13.02.2015. З урахуванням сукупності наведених доказів, у суду не залишається сумнівів у тому, що золота каблучка потерпілої була видана ОСОБА_25 13.04.2016, тобто після звернення потерпілої ОСОБА_11 із заявою до поліції та перед проведенням впізнання каблучки.

56.Крім того, про обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_11 докладно описала та показала на місці події під час проведення слідчого експерименту за її участю, згідно відповідного протоколу від 13.04.2016. Так, потерпіла ОСОБА_11 вказала з якого напрямку вона рухалась 12.04.2016 близько 19:00 год. по вул. Чкалова в м. Ізмаїл та показала на місце, де на перехресті вул. Чкалова та вул. Толбухіна навпроти буд. №107 її наздогнав ОСОБА_4 . Вона показала як ОСОБА_4 схопив її за волосся та почав ображати, вимагаючи при цьому гроші, а також схопив за праву руку та почав викручувати пальці. Потім вона показала як ОСОБА_4 дістав ножа з лівого рукава куртки, взяв його в праву руку та почав погрожувати їй, приставив ножа до її лівого боку, та яким чином вона в цей момент схопила своєю лівою рукою руку ОСОБА_4 з ножем. Після цього ОСОБА_11 показала яким чином ОСОБА_4 почав викручувати її праву руку, вимагаючи, щоб вона зняла кільце, на що вона віддала йому його (т. 2 а.п. 128 137). При цьому про достовірність даних, показаних потерпілою під час цієї слідчої дії, свідчить додаток до вказаного протоколу у виді фототаблиці, на фотознімках якої зображена саме потерпіла ОСОБА_11 під час демонстрації нею викладених у протоколі слідчого експерименту обставин.

57.Таким чином, дані заяви потерпілої ОСОБА_11 від 13.04.2016 про те, що 12.04.2016 близько 19:00 год. ОСОБА_4 , погрожуючи їй фізичною розправою та ножем, заволодів її золотою каблучкою, дані заяви ОСОБА_25 про видачу золотої каблучки, дані договору про закладення каблучки відразу після заволодіння нею, а саме 12.04.2016 о 19:45 год., дані протоколу впізнання потерпілою ОСОБА_11 своєї золотої каблучки, яку у неї напередодні було викрадено, дані розписки про отримання каблучки потерпілою, дані протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 , під час якого вона докладно описала обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 розбійного нападу на неї та спосіб заволодіння її майном, а також показання потерпілої ОСОБА_11 в тій частині, що під час досудового розслідування вона дійсно вказувала про обставини вчинення відносно нею злочину ОСОБА_4 , у своїй сукупності повністю узгоджуються між собою та спростовують як показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що у нього не було ножа, так і показання потерпілої ОСОБА_11 про те, що цю золоту каблучку потерпіла насправді сама добровільно надала обвинуваченому ОСОБА_4 внаслідок виниклої між ними сварки, а також про те, що в момент сварки обвинувачений ОСОБА_4 не погрожував потерпілій насильством. У зв`язку з цим суд критично оцінює ці показання обвинуваченого та потерпілої.

58.Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_11 звернулася до поліції вже наступного дня після вчинення відносно неї злочину, після чого шляхом проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій викрадене у неї майно було їй повернуте, в ході чого проводилися декілька слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме вилучення каблучки з ломбарду, її впізнання, слідчий експеримент, огляд та повернення, то у потерпілої було достатньо часу усвідомити значення своїх дій та їх наслідки. До того ж, як сама пояснила потерпіла, поліцейські попереджали її про кримінальну відповідальність в разі зміни нею своїх показань. Крім того, потерпіла ОСОБА_11 була повідомлена про кримінальну відповідальність і за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст. 383 КК, що чітко вбачається з її заяви, якою вона повідомила поліцію про вчинений ОСОБА_4 злочин відносно неї. Вона також повідомлялася про кримінальну відповідальність і при проведенні інших слідчих дій з нею, а саме впізнання та слідчого експерименту. Таким чином вже при складанні заяви в поліції та в подальшому при кожному проведенні слідчої дії потерпіла ОСОБА_11 була достеменно обізнана про значення своїх дій та про їх наслідки. Посилаючись на те, що при зверненні в поліцію, це саме там їй сказали як треба правильно написати, щоб обвинуваченого «закрили», потерпіла ОСОБА_11 не навела жодної обставини на обґрунтування цього, вона навіть не вказала, яку зацікавленість мали поліцейські аби ініціювати кримінальне провадження відносно обвинуваченого про тяжкий злочин. Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_11 звернулася з повідомленням про вчинений відносно неї злочин до незнайомих їй поліцейських, які жодним чином не були зацікавлені в результаті цього звернення, то суд виключає можливість вчинення цими поліцейськими будь-яких неправомірних дій, пов`язаних з завідомо неправдивим повідомленням про вчинення тяжкого злочину, за що передбачена кримінальна відповідальність.

59.Натомість, вказані обставини як раз свідчать про те, що потерпіла ОСОБА_11 при зверненні в поліцію та при участі у слідчих діях добровільно співпрацювала з органом досудового розслідування, була щирою і добровільно вказувала про обставини вчиненого відносно неї розбійного нападу. Те, що обвинувачений ОСОБА_4 відразу після заволодіння каблучкою потерпілою заклав її через приблизно 45 хвилин у ломбард, якраз свідчить про корисливий характер його дій, а не про начебто повернення свого подарунку. Враховуючи те, що у потерпілої ОСОБА_11 з обвинуваченим ОСОБА_4 є спільна дитина від сумісного проживання, то з відчуття жалю до батька своєї дитини з плином значного часу, що минув після вчинення злочину, пробачила обвинуваченого та вирішила посприяти йому в уникненні відповідальності за вчинений злочин шляхом надання неправдивих показань вже під час судового розгляду про те, що вона начебто обмовила обвинуваченого. Крім того, показання потерпілої ОСОБА_11 також повністю спростовують показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_4 , даними ним наприкінці судового розгляду.

60.Неправдиві показання обвинуваченого ОСОБА_4 по цьому епізоду, даними ним на початку судового розгляду, а також наприкінці судового розгляду в частині того, що у нього не було ножа, суд пов`язує з обраною ним позицією захисту з метою пом`якшити відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

61.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів по цьому епізоду дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази за цим епізодом обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що поза розумним сумнівом ОСОБА_4 , який раніше вчинив розбій, вчинив 12.04.2016 напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, що виявилась у демонстрації ножа в момент висловлення вимоги про надання цінностей. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені ним цього злочину, та за цим епізодом обвинувачення кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 187 КК.

Докази по четвертому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме у вчиненні ОСОБА_3 25.10.2017 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_12 .

62.Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у висунутому обвинуваченні за цим епізодом обвинувачення не визнав та пояснив, що якось він побачив як біля центрального ринку у м.Ізмаїл проїжджаючий автомобіль зачепив інший автомобіль, що стояв припаркований. Він, побачивши ушкодження на задньому бампері справа, хотів попередити про це власника пошкодженого автомобіля, однак не знав чи є в середині автомобіля хтось. Коли наблизився та придивився, побачив в салоні автомобіля маленьку дівчинку, після чого намагався відчинити задні двері, однак вони були зачинені. Тоді ж він спробував відкрити та відкрив передні двері з боку водія, та запитав дівчину, де знаходиться її мама, на що та відповідала, що мама має зараз прийти. Він побачив у салоні автомобіля барсетку з грошима, але не чіпав її. Потім закрив двері, трохи почекав біля автомобіля на власницю та пішов, оскільки у нього не було часу, щоб дочекатися працівників поліції.

63.Не зважаючи на невизнання вини за цим епізодом, вина ОСОБА_3 у вчиненні ним таємного викрадення майна ОСОБА_12 повністю підтверджується такими дослідженими доказами.

64.Так, потерпіла ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснила, що восени, якого року вона точно не пам`ятає, у м. Ізмаїл, вона зі своєю восьмирічною донькою поїхала на своєму автомобілі на ринок, де припаркувала його та залишила доньку в автомобілі, який не зачиняла, оскільки вона мала зустріти мати, яка йшла з дуже важкими сумками з ринку. Коли вона повернулася до машини, її донька сиділа і плакала, розповівши, що якийсь невідомий чоловік відчинив двері автомобіля та забрав гаманець з грошовими коштами, який знайшов у сумці. Донька дуже сильно злякалася, але зазначила, що чоловік не погрожував їй та не ображав, лише запитав де знаходиться її мама та забрав грошові кошти. З відеозапису, який їй показали у відділі поліції, вона також побачила, як невідомий чоловік відкрив машину. Крім того, її донька опізнала чоловіка, який проник до автомобіля та заволодів коштами. На боковій консолі лежали грошові кошти, які вона мала здати в батьківський комітет, та у сумці знаходився гаманець з її особистими грошовими коштами у сумі близько 500 доларів США. Але у зв`язку з тим, що пройшов значний час точну суму викрадених коштів вона вже не пам`ятає.

65.Відповідно до рапорту оперативного чергового Ізмаїльського ВП, 25.10.2017 о 14:53 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що потерпіла ОСОБА_12 у той день о 14:51 год. за адресою: м. Ізмаїл, вул. 28 Червня кут вул. Пушкіна, дві хвилини була відсутня біля свого автомобіля Фольксваген, який був відкритий, та у неї викрали гаманець чорного кольору, в якому було 2 700 грн, банківські картки, 300 доларів США (т. 5 а.п. 61).

66.Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2017, потерпілої ОСОБА_12 повідомила про те, що невідомий чоловік 25.10.2017 з її автомобіля «Volkswagen Touareg», що був припаркований по вул. Авраамівській між вул. Покровська та вул.Пушкіна, вчинив крадіжку її гаманця з грошовими коштами у сумі 300 доларів США та 2 000 грн, а також 500 грн, що знаходились в салоні автомобіля (т. 3 а.п. 102).

67.Зазначене повідомлення стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР 25.10.2017 за №0003051 та початку досудового розслідування (т. 3 а.п. 101).

68.Місце події автомобіль, розташований біля магазину «Бутик» навпроти аптеки «Димиров» по вул. Авраамівській, 59 в м. Ізмаїл, було оглянуте згідно даним відповідного протоколу від 25.10.2017, на якому зафіксовано обстановку та в ході якого були вилучені сліди пальців рук (т. 3 а.п. 103 108), які відповідно до висновку експерта №1299-Д від 08.11.2017 належать потерпілій ОСОБА_12 (т. 3 а.п. 110 118).

69.З переглянутих безпосередньо під час судового розгляду відеозаписів з відеокамер, розташованих на ломбарді «Синдикат Плюс», що виданий ОСОБА_27 та аптеці «Димиров», що виданий ОСОБА_28 по вул. Авраамівській в м. Ізмаїл, вбачається як 25.10.2017 о 13:33:07 годині навпроти аптеки «Димиров» припаркувався автомобіль «Volkswagen Touareg» білого кольору. О 13:33:16 годині із автомобіля зі сторони переднього пасажирського сидіння вийшов хлопець, одягнений у брюки чорного кольору, куртку з капюшоном бардового кольору та кросівки чорно-салатового кольору. Далі, о 13:33:24 годині з автомобіля зі сторони переднього водійського сидіння вийшла потерпіла ОСОБА_12 , вдягнена у брюки чорного кольору, шубу сірого кольору, чоботи чорного кольору, та разом з хлопцем попрямували в сторону входу у центральний ринок. О 13:34:03 годині зі сторони аптеки «Димиров» вулицю перейшов обвинувачений ОСОБА_3 , одягнений у спортивні брюки чорного кольору, з боку білі лампаси, куртку темного кольору, кросівки чорного кольору з білим підніжжям, та пройшов повз автомобіль «Volkswagen Touareg» зі сторони водійського сидіння. У період часу з 13:34:34 по 13:35:08 години обвинувачений ОСОБА_3 оглядав автомобіль. Далі, о 13:35:35 годині чоловік підійшов до автомобіля, відчинив двері зі сторони переднього водійського сидіння та усією верхньою частиною тіла просунувся в салон автомобіля та щось взяв звідти, що проглядається через скло переднього пасажирського сидіння. О 13:35:42 годині ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, зачинив двері та швидкою ходою відійшов від автомобіля, ховаючи щось спереду куртки. З іншої камери відеоспостереження вбачається як о 14:33:36 годині по вул. Авраамівській біля ломбарду «Синдикат Плюс» біля вивіски з надписом «Твого смартфона» знаходився обвинувачений ОСОБА_3 у тому ж одязі. О 14:33:55 годині повз нього пройшла потерпіла ОСОБА_12 , одягнена у той же одяг, разом з хлопцем, також одягненим у той же одяг, та прямували в сторону входу у центральний ринок. О 14:34:07 обвинувачений ОСОБА_3 почав переходити вулицю, продовжуючи проводжати поглядом потерпілу ОСОБА_12 разом з хлопцем, а о 14:35:59 годині обвинувачений ОСОБА_3 швидкою ходою пройшов повз вивіски з надписом «ломбард синдикат плюс» в зворотному напрямку та зник за поворотом. Вказані обставини також підтверджуються даними протоколу перегляду відеозаписів від 26.10.2017 (т. 5 а.п. 62 63). Розбіжність в одну годину на відеозаписах суд пов`язує з не переведенням на літній час однієї з камер.

70.Дані цих відеозаписів свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 чітко бачив потерпілу ОСОБА_12 , що була водієм автомобіля, якого, зі слів ОСОБА_3 , начебто було зачеплено іншим автомобілем. Але він при цьому не вжив жодних заходів для її повідомлення про це те, що інший автомобіль начебто зачепив її автомобіль, а, помітивши як потерпіла не зачинила автомобіль після виходу з нього, скористався цим, та, дочекавшись поки вона відійде подалі від нього, проник всередину автомобіля потерпілої, звідки й викрав гаманець з грошовими коштами, а також грошові кошти, що знаходилися в салоні автомобіля не в гаманці, після цього залишив місце події. Дані досліджених відеозаписів повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_12 , які у сукупності спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до викрадення майна з автомобіля, а він лише вживав заходи для попередження водія про те, що з його автомобілем начебто зіткнувся інший автомобіль. До того ж показання обвинуваченого ОСОБА_3 також повністю спростовуються наведеними даними протоколу огляду місця події, під час якого був оглянутий автомобіля потерпілої відразу після крадіжки, але жодних механічних пошкоджень на нього не було виявлено, що також об`єктивно вбачається з додатку до протоколу огляду у виді фототаблиці.

71.Неправдиві показання обвинуваченого ОСОБА_3 по цьому епізоду суд пов`язує з обраною ним позицією захисту з метою уникнути відповідальності за це кримінальне правопорушення.

72.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази по цьому епізоду обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 поза розумним сумнівом 25.10.2017 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК.

Докази по другому, п`ятому та шостому епізодам обвинувачення, визнаних судом доведеними, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК

73.Обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень по другому та шостому епізодам обвинувачення, визнаних судом доведеними, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК та обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення по п`ятому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч. 2 ст. 185 КК встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах по цим епізодам обвинувачення, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позицій, суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження по цим епізодам обвинувачення, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів по цим епізодам допитом обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і дослідженням документів, що стосуються їх осіб, заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

74.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явлених йому обвинувачень за другим та шостим епізодам обвинувачення, а саме за ч. 1 ст. 309 КК у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту 23.02.2016 та за ч. 2 ст. 185 КК у крадіжці майна ОСОБА_13 26.02.2019, і щиро розкаявся у вчиненні цих кримінальних правопорушень, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, зокрема, спосіб незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, перелік та вартість майна, яким він заволодів, та зазначив, що у 2016 році біля ринку по вул. Пушкіна в м. Ізмаїл його затримали працівники поліції та з карману штанів вилучили шприц з наркотичним засобом, а саме з опієм, який він придбав для подальшого вживання. На той момент він проходив лікування та на теперішній час не вживає наркотичні засоби, оскільки зробив для себе належні висновки. Крім того, у 2019 році він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_13 додому за адресою: АДРЕСА_6 , де побачив планшет «Apple IPad 2», який викрав коли збирався йти додому. Планшетом він не користувався, він лежав у нього вдома, а в подальшому він повернув його ОСОБА_13 .

75.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за п`ятим епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК у крадіжці майна ОСОБА_14 19.01.2019. У ході судового розгляду він детально розповів про обставини його вчинення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб заволодіння, характеристику та вартість майна, яким він заволодів, та пояснив, що у 2019 році, знаходячись по вул. Чкалова в м. Ізмаїл, він побачив автомобіль «ВАЗ 2102», після чого вирішив витягнути акумулятор із зазначеного автомобіля, оскільки акумулятор в його автомобілі сів. Підійшовши до автомобіля, він побачив, що капот не зачинений, тоді ж він витяг акумулятор та вставив його у свій автомобіль. Наступного дня він вирішив повернути акумулятор власнику, бо він йому вже був не потрібен.

76.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені ним кримінальних правопорушень за другим та шостим епізодами обвинувачення та кваліфікує його дії за цими епізодами ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст.185 КК. Суд також вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення за п`ятим епізодом обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

77.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_4 за другим та шостим епізодам обвинувачення, а саме за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 (таємне викрадення майна ОСОБА_13 ) КК, суд відносить активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, за шостим епізодом за ч. 2 ст. 185 КК також добровільне відшкодування завданого збитку, про що зазначено в обвинувальному акті. А за першим та третім епізодам обвинувачення, а саме за ч. 2 ст. 187 КК (розбійні напади на ОСОБА_9 та на ОСОБА_11 ), обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає, оскільки обвинувачений за цим епізодами обвинувачення, хоча і зазначив, що повністю визнає вину, але фактично визнав вину частково та заперечив при цьому істотні обставини злочину за першим епізодом обвинувачення, він також за цими епізодами не виказав щирий жаль з приводу вчинення цих злочинів та не засудив свою поведінку.

78.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд також не вбачає, оскільки обвинувачений за першим та четвертим епізодами обвинувачення, а саме за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК (розбійний напад на ОСОБА_9 та таємне викрадення майна ОСОБА_12 ), вину не визнав, а за п`ятим епізодом, а саме за ч. 2 ст. 185 КК (таємне викрадення майна ОСОБА_14 ), хоча і визнав, але не виказав щирий жаль з приводу вчинення цього злочину та не засудив свою поведінку.

79.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальних актах про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст.91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та які в обвинувальних актах не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинувачених.

Мотиви призначення покарання

80.При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.ст. 65 67, 68 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні одного з кримінальних правопорушень, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

81.Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили умисні нетяжкі та тяжкі злочини, обвинувачений ОСОБА_4 також вчинив один кримінальний проступок.

82.Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають (т. 5 а.п. 26, 27, 58), за місцем проживання дільничним офіцером поліції характеризуються негативно (т. 5 а.п. 29, 60). У обвинуваченого ОСОБА_4 є на утриманні неповнолітня дитина.

83.Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудові доповіді з інформацією про соціально-психологічні характеристики обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно даним досудової доповіді, ризики вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як дуже високі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк неможливим. Відповідно до даних досудової доповіді, ризики вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

84.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дуже високих ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, того, що він будучі двічі судимим за вчинення у тому числі тяжких злочинів проти власності та із застосуванням насильства, знову вчинив умисні нетяжкі та тяжкі злочини також проти власності, один з яких також із застосуванням насильства, а також вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити основне покарання за ч. 2 ст.187 КК у виді позбавлення волі ближче до верхньої межі санкції, за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі у середній межі санкції, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки таке покарання повністю досягне мети його застосування.

85.При цьому суд не погоджується з позицією як сторони обвинувачення, так і сторони захисту про те, що встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення 25.10.2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК (таємне викрадення майна ОСОБА_12 ), минув, оскільки цей строк в силу ч. 3 ст. 49 КК був перерваний, у зв`язку з тим, що до його закінчення ОСОБА_3 19.01.2019 вчинив новий нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, а саме злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК (таємне викрадення майна ОСОБА_14 ), і з дня вчинення цього нового злочину строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності по всім кримінальним правопорушенням, у тому числі і по епізоду вчинення 25.10.2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК (таємне викрадення майна ОСОБА_12 ), почали обчислюватися наново. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав як для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, згідно ст. 49 КК, так і для його звільнення від покарання, згідно ч. 5 ст. 74 КК.

86.Також з урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 (таємне викрадення майна ОСОБА_13 ) КК, добровільного відшкодування завданого збитку за ч. 2 ст. 185 КК (таємне викрадення майна ОСОБА_13 ), відсутність обставин, що обтяжують його покарання, високих ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а також вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК ближче до нижньої межі санкцій, за ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки таке покарання повністю досягне мети його застосування.

87.Суд також не погоджується з позицією як сторони обвинувачення, так і сторони захисту про те, що встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК трирічний строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення 23.02.2016 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, минув, оскільки цей строк в силу ч. 3 ст. 49 КК неодноразово переривався, у зв`язку з тим, що до його закінчення ОСОБА_4 неодноразово вчиняв нові тяжкі та нетяжкі злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, а саме 12.04.2016 злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК (розбійний напад на ОСОБА_11 ), 26.02.2019 злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК (таємне викрадення майна ОСОБА_13 ), а також 30.10.2019 злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК, згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2021, та 15.02.2022 злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК, згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022. Кожного разу з дня вчинення нового злочину строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності по всім кримінальним правопорушенням, у тому числі і по епізоду вчинення 23.02.2016 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, починали обчислюватися наново. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав як для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, згідно ст.49 КК, так і для його звільнення від покарання, згідно ч. 5 ст. 74 КК.

88.Також обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає призначенню за ч. 2 ст. 187 КК обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

89.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує те, що кримінальні правопорушення за цим вироком він вчинив до ухвалення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022, що набрав законної сили 04.04.2023, яким він засуджений за ч. 2 ст.186, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк п`ять років три місяці, тому йому слід призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК. Вказані обставини справи дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в силу ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань. При цьому у силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК частково відбуте ним покарання за попереднім вироком слід зарахувати у покарання, призначене за цим вироком.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

90.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_9 до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно витрат, пов`язаних з медичним обстеженням та лікуванням, у сумі 3 953,65 грн, матеріальної шкоди, спричиненої викраденням майна, у сумі 70 487,46 грн, моральної шкоди у сумі 75 000 грн та витрат на правову допомогу у сумі 13 400 грн (т. 1 а.п. 38 45), суд керується положеннями ст.1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168 ЦК, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

91.Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_9 , повинні відшкодувати обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно, які своїми неправомірними діями вчинили кримінальне правопорушення, в результаті якого і виникли у потерпілого майнові та моральні шкоди, вина обвинувачених повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

92.Так, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили напад на потерпілого з метою заволодіння його майном, в результаті чого настали суспільно-небезпечні наслідки у виді спричинення легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , який витратив на медичне обстеження та лікування 3 953,65 грн, що підтверджується відповідними призначеннями лікаря та товарними чеками (т. 5 а.п. 74 91, 117), а також у потерпілого ОСОБА_9 було вилучено майно, вартість якого станом на день подання уточненого позову (станом на 04.11.2015) становить 70 487,46 грн (45 100 грн вартість золотого ланцюга, виходячи з вартості 1 гр. у розмірі 1 000 грн; 24 187,46 грн еквівалент 1 100 доларів США, виходячи з курсу 2 198,86 грн за 100 доларів США; 600 грн, викрадених у потерпілого; 600 грн вартість гаманця), що підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами (т. 5 а.п. 92 93, 118), які і підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку.

93.При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , суд враховує характер злочину, глибину душевних страждань потерпілого, а також керується принципами розумності та справедливості, і вважає, що на користь потерпілого ОСОБА_9 солідарно підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 75 000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Так, у зв`язку з вчиненням злочину був порушений звичайний ритм життя потерпілого ОСОБА_9 , який тривалий час проходив лікування, переживав за стан свого здоров`я, отримав нервовий стрес. Через напад був порушений його спокій та життєвий ритм, спричинені невимовні душевні страждання та моральні переживання.

94.Також у силу ч. 1 ст. 124 КПК з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_9 мають бути стягнені 13 400 грн витрат на правову допомогу, які були понесені потерпілим ОСОБА_9 та які документально підтверджені квитанціями від 09.12.2014 та від 27.08.2015 (т.5 а.п. 94 95).

95.Таким чином з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_9 162 841,11 грн

96.Судом встановлено, що обвинувачені затримувалися та перебували під вартою в якості попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_4 з 14.04.2016 до 29.12.2016; ОСОБА_3 з 31.10.2017 до 03.11.2017.

97.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту до набрання вироком законної сили.

98.На даний час, з 15.02.2022 ОСОБА_4 перебуває під вартою, у зв`язку з відбуванням ним покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022, що набрав законної сили 04.04.2023, яким він засуджений за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк п`ять років та три місяці.

99.У силу ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26.05.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон №838-VIII) попереднє ув`язнення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні має бути зараховане у строк їх покарання у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.08.2018 у справі №663/537/17, а саме: ОСОБА_3 з 31.10.2017 до 03.11.2017 та з моменту його затримання до набрання вироком законної сили до самого набрання вироком законної сили; ОСОБА_4 з 14.04.2016 до 29.12.2016.

100.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

101.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинувачених мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз, враховуючи ступінь участі кожного обвинуваченого у кримінальних правопорушеннях, по яким проводилися відповідні судові експертизи.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк дев`ять років із конфіскацією всього майна;

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк три роки.

2.На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_3 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк дев`ять років із конфіскацією всього майна.

3.Застосувати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, та негайно взяти його під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за цим вироком, зарахувавши йому згідно ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VIII строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 31.10.2017 до 03.11.2017, та з моменту його фактичного затримання до набрання вироком законної сили до самого набрання вироком законної сили (якщо його буде затримання та взято під варту до набрання вироком законної сили), виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

5. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк вісім років із конфіскацією всього майна;

за ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту на строк три місяці;

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк один рік.

6.На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк вісім років із конфіскацією всього майна.

7.Згідно ч. 4 ст. 70 КК, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022 шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк дев`ять років із конфіскацією всього майна.

8.Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2022, а саме з 15.02.2022, зарахувавши йому таким чином у силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком.

9.Згідно ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VIII зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, призначеного йому за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 14.04.2016 до 29.12.2016, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

10.Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити у повному обсязі. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_9 162 841,11 грн.

11.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 3 586,38 грн (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість гривень 38 копійок).

12.Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 2 216,66 грн (дві тисячі двісті шістнадцять гривень 66 копійок).

13.З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2016, від 12.02.2019, арешти, та:

1 медичний шприц об`ємом 5 мл з речовиною світло-коричневого кольору, наповнений до позначки 1,8 мл та 1 медичний шприц об`ємом 20 мл з речовиною світло-коричневого кольору, наповнений до позначки 1 мл, виявлені та вилучені згідно протоколу огляду місця події від 23.02.2016 у ОСОБА_4 , знищити;

акумулятор «GROM PREMIUM», вважати повернутим потерпілому ОСОБА_14 .

14.Накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017, від 25.01.2019 арешти залишити без змін, та DVD-R диски із відеозаписами з камер відеоспостереження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

15.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який тримається під вартою, та обвинуваченим ОСОБА_3 у випадку його затримання до набрання вироком законної сили, в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

16.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

17.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

18.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

19.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1