Код суду 233 Справа № 233/4637/23
Вирок

Іменем України

30 серпня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 12 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Підлісне Козелецького району Чернігівської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді водія кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 червня 2023 року №168 солдата ОСОБА_5 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 18 червня 2023 року №79-РС на посаду водія кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 з 18 червня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій транспортного засобу зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.3 б), п. 2.9 а), п. 12.4, п. 12.9 б), п.12.1 та п. 31.4.1 а) Правил дорожнього руху: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

12 липня 2023 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, в світлий час доби, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , заздалегідь не впевнившись у технічній справності свого автомобіля, та в порушення вимог пункту 31.4.1(а) Правил дорожнього руху, почав рух.

Далі, в цей же час солдат ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по проїжджій частині вулиці Олекси Тихого в м. Костянтинівка за напрямком руху з боку вулиці Пирогова в напрямку вулиці Партизанська, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не будучи уважним, перевищив максимально допустиму в межах населеного пункту швидкість, враховуючи дорожню обстановку не вибрав безпечної швидкості руху та не контролював рух керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого втратив курсову стійкість транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу, де здійснив виїзд за межі проїжджої частини ліворуч та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився за межами проїжджої частини після чого здійснив наїзд на перешкоду - опору ЛЕП.

Внаслідок вказаної події пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому верхньої треті правого стегна, садна обличчя, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючі для свого лікування термін більше ніж 21 дома (3 тижні).

Допущені солдатом ОСОБА_5 порушення вимог п. 2.3 б), п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.

Між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 18 сепня 2023 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 1 КК України, визнав повністю.

За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості виконати призначене покарання; не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 402 ч. 4 КК України, відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана потерпілому - фізичній особі.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду письмову згоду на укладання угоди, просив розглянути справу без його участі, повідомив, що завдана шкода йому ОСОБА_5 відшкодована, будь-яких претензій він до нього не має.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на медичних обліках за місцем проживання не перебуває, працездатний, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовослужбовцем (за мобілізацією), за місцем несення служби та за місцем проживання характеризується позитивно.

Командиром військової частини НОМЕР_1 надано клопотання за №1836/07 від 14.07.2023 року про призначення солдату ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, для забезпечення можливості подальшого виконання ним своїх військових обов`язків та бойових завдань.

Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, бажання продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Батьківщини, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у виді більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави, а також обовязкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судові експертизи фахівцями Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 2868,00 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року накладено арешт на автомобіль, який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

На підставі викладе6ного, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 серпня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн 00 коп. процесуальних витрат.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2023 року на автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання ОСОБА_5 - вважати повернутим за належністю;

- зразок сечі у полімерній ємності, переданий на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГНП в Донецькій області відповідно до квитанції№ 625 без дати, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1