Справа №297/3628/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_12 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , педагога ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 17 жовтня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019 року за ч. 3 ст. 185, із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

17.10.2022, в період часу з 17 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись по АДРЕСА_2 , біля виходу з території автовокзалу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, підійшов до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс останньому два удари правою ногою в область лівого стегна, внаслідок чого ОСОБА_6 впав, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді синців лівого стегна, які згідно з висновку експерта №68/Б від 24.10.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, та продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, та суспільну небезпечність, ОСОБА_5 відкрито викрав мобільний телефон темно-синього кольору марки «ULEFONE», моделі «S-11», вартість якого згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 18.10.2022 становить 1650 гривень та грошові кошти в розмірі 300 гривень, які знаходилися в рюкзаку малолітнього ОСОБА_6 , чим у такий спосіб спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 950 гривень.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України не визнав та показав, що приблизно за півтора місяця до події, дав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 900 грн., за які останній повинен був придбати йому в невідомої особи сигарети за дешевшою ціною. Однак, ні сигарети ні гроші останній не повертав, та пояснював, що дав кошти особі, яка повинна принести сигарети. В той день, коли сталася подія, перебуваючи на території автовокзалу м. Берегове, він підійшов до ОСОБА_6 , який стояв разом з ОСОБА_9 та запитав коли він віддасть гроші, на що останній особисто запропонував віддати йому телефон на декілька днів поки він не збере гроші та не віддасть їх йому. ОСОБА_6 сам віддав телефон, з яким він пішов додому. Телефон він продавати не збирався. Коли вже перебував вдома, приблизно о дванадцятій годині ночі до нього прийшли працівники поліції, з якими він вийшов з квартири на подвір`я, та біля будинку добровільно видав їм телефон та виявив у себе в кишені 300 грн., які йому не належали, які розірвав та викинув. Вважає, що вказані грошові кошти йому підкинули. За наведених обставин заперечив вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, суд вважає, що його вина в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження доказами та спростовує позицію обвинуваченого, яку суд розцінює як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України є доведено в ході судового розгляду кримінального провадження показами малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , допитаного з участю його законного представника, педагога та психолога, який в судовому засіданні показав, що боргував ОСОБА_5 900 грн., які останній дав йому на придбання сигарет в знайомого за дешевою ціною. Вказані гроші він віддав останньому, а той повинен був привести йому тютюнові вироби, однак такий зник. Ствердив, що ОСОБА_5 дзвонив, а також неодноразово надсилав йому смс повідомлення, в яких просив повернути йому вказані грошові кошти або дати сигарети, на що він пояснював, що гроші він віддав особі, яка повинна привести цигарки, однак такий зник, та дав номер телефону останнього. В той день, коли трапилася подія, на території автовокзалу м. Берегове ОСОБА_5 підійшов до нього та запитав де гроші, на що він пообіцяв йому найближчим часом повернути їх, та написав другу смс повідомлення з прохання позичити йому грошові кошти, на що той відмовив, після чого поклав мобільний телефон у маленьку кишеню рюкзака, що ОСОБА_5 бачив. В ході розмови щодо грошових коштів, яка тривала приблизно 30 хв. біля естакади, ОСОБА_5 вдарив його приблизно два рази по лівій нозі біля коліна, від чого він впав. Коли хотів викликати працівників поліції, виявив відсутність мобільного телефону, який знаходився у маленькій кишені рюкзака та грошових коштів в сумі 300 грн., купюрами 100 і 200 грн.. Вказаний рюкзак ОСОБА_5 залишив на землі. Після чого, попросив скористатися телефоном у невідомої перехожої, з якого викликав поліцію. Про те, що в рахунок боргу він віддасть ОСОБА_10 свій мобільний телефон, він не казав. Ствердив, що 300 грн., які були у нього ОСОБА_5 не давав, оскільки такі йому потрібні були для особистих потреб. Ствердив, що впізнав свій телефон, який був вилучений у ОСОБА_5 .. Коли саме ОСОБА_5 забрав телефон він не бачив. Додав, що разом з ними знаходився також ОСОБА_9 , а також в ході розмови до них підійшов ОСОБА_11 .. Коли останній сказав ОСОБА_5 щоб його не чіпав, ОСОБА_5 у відповідь наказав не втручатися в їх справи. Зазначив, що хотів повернути ОСОБА_5 грошові кошти, але не міг, так як такі віддав знайомому для придбання йому сигарет. Ствердив, що претензій до обвинуваченого не має. Разом з тим, додав, що мати обвинуваченого ОСОБА_5 неодноразово приходила до нього та погрожувала, з метою зміни ним показів на користь обвинуваченого. Ствердив, що останні його покази є правдивими. Просив призначити обвинуваченому сувору міру покарання.

Підстав не довіряти показам потерпілого ОСОБА_6 в суду не має оскільки його покази узгоджуються з матеріалами справи, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження, та за твердженням педагога, психолога, та законного представника, дані ним добровільно.

Допитаний в ході судового розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_11 показав, що в той день, коли сталася подія підійшов до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які знаходилися біля естакади на території автовокзалу, що в м. Берегове, та розмовляли між собою. В ході вказаної розмови ОСОБА_5 стверджував про те, що ОСОБА_6 винен йому гроші. ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_6 телефон і пішов, на що ОСОБА_6 почав плакати.

Оскільки, учасники судового розгляду вважали можливим і доцільним недопитувати в ході судового слідства свідка ОСОБА_9 , у зв`язку з неможливістю його явки в судове засідання, так як останній призваний на військову службу, у зв`язку з мобілізацією, та прокурор відмовився від допиту даного свідка, судом було ухвалено зупинитись лише на допиті свідка ОСОБА_11 ..

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, які повністю узгоджуються з показами потерпілого та свідка, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 17.10.2022 року, який проводився в період часу з 23 год. 51 хв. 17.10.2023 по 00 год. 14 хв. 18.10.2023 з участю двох понятих, на прилеглій території біля будинку АДРЕСА_1, в ході якого ОСОБА_5 на пропозицію слідчого видав мобільний телефон марки «ULEFONE» та розірвав купюри номіналом 100 та 200 грн., при цьому стверджуючи, що такі йому підкинули та відеозаписом такого, дослідженим в ході судового розгляду кримінального провадження (Т. 2 а.с. 39-41).

При цьому, суд враховує зухвалу поведінку обвинуваченого в ході вказаного огляду місця події.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписами ч. 1 -3 ст. 87 КПК передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що вказаний протокол огляду місця події від 17.10.2022 в розумінні ст.ст. 86, 87 КПК України, є недопустимим доказом та обставини, на які посилалася сторона захисту не підтверджують, що такий отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України та міжнародними договорами.

Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Так, згідно протоколу затримання від 18.10.2022, ОСОБА_5 був затриманий слідчим о 00 год. 14 хв., 18.10.2022 за адресою: м. Берегове, вул. Мужайська, 103, що узгоджується з відеозаписом огляду місця події, що був досліджений в ході судового розгляду кримінального провадження. Таке, на думку суду, спростовує доводи сторони захисту про те, що останній був затриманий о 23 год. 51 хв. 17.10.2022 (Т. 2 а.с. 39-45).

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України стороною обвинувачення надано висновок експерта про вартість об`єкта оцінки від 18.10.2023, згідно якого встановлено, що станом на 17.10.2023 ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону марки«ULEFONE», моделі «S-11», становить 1650 гривень (Т. 2 а.с.50-51), та висновок експерта №68/Б від 24.10.2022, згідно якого вказаною експертизою у ОСОБА_6 встановлено синці лівого стегна. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або в результаті співударяння з тупими предметами та напрямком дії сили перпендикулярно. Місцем прикладення сили явилося місце розташування ушкоджень. Ушкодження у потерпілого могли виникнути внаслідок нанесення ударів обутою ногою сторонньої людини. Вказані ушкодження могли виникнути при обставинах та в період вказаних у постанові про призначення експертизи, тобто 17.10.2022 (Т. 2 а.с. 55-56).

Також, на думку суду, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2022 з фототаблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка, на його думку, відібрала у нього мобільний телефон та грошові кошти (Т. 2 а.с. 57-60).

Вищевказані докази надані стороною обвинувачення та досліджені судом в ході судового розгляду кримінального провадження, суд, в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України визнає належними та допустимими доказами по даному кримінальному провадженню, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КПК України.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КПК України, прокурором було надано для дослідження протокол проведення слідчого експерименту від 16.11.2022, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_6 та відеозапис такого, здійснений за допомогою технічних засобів під час проведення слідчим слідчої дії, який є невід`ємним додатком до протоколу. (а.с. 61-65).

Однак, суд вважає визнати вказаний протокол проведення слідчого експерименту від 16.11.2022 та відеозапис такого недопустимими доказами по справі, оскільки на відеозаписі, дослідженому в ході судового розгляду кримінального провадження видно, як слідчий та статист робить потерпілому ОСОБА_6 неодноразові підказки відносно обставин злочину, що є неприпустимим та, на думку суду, вказані докази є такими, що отримані з істотним порушенням прав обвинуваченого.

Разом з тим, заперечення обвинуваченим вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки пояснення дані ним в ході судового розгляд кримінального провадження повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 , в яких, як встановлено в судовому засіданні, відсутні підстави для обмови обвинуваченого, та матеріалами кримінального провадження, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження, а відтак суд визнає ці посилання обвинуваченого необґрунтованими та безпідставними.

Невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд вважає засобом захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому покази обвинуваченого, дані в ході судового розгляду кримінального провадження, суд оцінює критично. Крім того, та такі покази останнього повністю спростовуються сукупністю доказів, досліджених в ході судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, суд відхиляє доводи обвинуваченого, що він не вчиняв злочин, оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який впевнено ствердив, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, було вчинено обвинуваченим ОСОБА_5 за викладених ним обставин, та свідка ОСОБА_11 , який ствердив, що ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_6 телефон і пішов, на що останній почав плакати, та узгоджуються з вищевказаними матеріалами справи, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження.

Проте, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 беззаперечно вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка 17 жовтня 2022 року, в період з 17:30 хв. по 19:00 год. на території автовокзалу, що по вул. Мужайській в м. Берегове із застосуванням насильства відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «ULEFONE», а також грошовими коштами в сумі 300 грн..

Підстав не довіряти показам потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 в суду немає, оскільки їх покази є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та дослідженими доказами.

Разом з тим, як встановлено, між обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_11 будь яких неприязних відносин, які б давали підстави наговорювати один на одного не існує, про що останні і ствердили в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи кожний доказ, досліджений у судовому засіданні з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею - правильною.

Також, суд не вбачає підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 186 КК України, як просив захисник, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Разом з тим, захисником в судовому засіданні не наведено підстав, передбачених ч. 1 ст. 373 КПК України, для виправдання обвинуваченого та не надано доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 68), потерпілий ОСОБА_6 претензій ні матеріального ні морального характеру до нього не має, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Те, що ОСОБА_5 вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин (рецидив злочинів), та вчинив злочин щодо малолітньої дитини, суд, відповідно до п. 1, п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, враховує як обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого (а.с. 66-67).

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вироком Берегівського районного суду Закарпатської області №297/2132/17 від 09 листопада 2017 року був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, а тому призначає покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Арешт на мобільний телефон марки «ULEFONE» темно-синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , який упаковано до спецпакету НПУ № INP1015897, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/3117/22 від 20 жовтня 2022 року, суд вважає, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати (а.с. Т. 2 а.с. 52-54).

Речові докази: мобільний телефон марки «ULEFONE», моделі «S-11» темно-синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , упакований до спецпакету НПУ № INP1015897, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, - повернути ОСОБА_6 , як власнику;

- розірвані грошові кошти номіналом 1 купюра 100 гривень №АЕ8975615 та 1 купюра номіналом 200 гривень №КИ4527891, в загальному 300 гривень, упаковані до спецпакету НПУ №WAR0005158, які зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, - знищити;

- DVD-R диск марки «HP», 4,7 GB, (1 шт) на якому знаходиться запис відеофіксації проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, який зберігається в матеріалах кримінального провадження та DVD-R диск марки «HP», 4,7 GB, (1 шт) на якому знаходиться запис відеофіксації проведення слідчого експерименту за адресою: м. Берегове вул. Мужайська біля 52, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №297/3628/22, суд вважає, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, суд вважає залишити попередній.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області №297/2132/17 від 09 листопада 2017 року 6 (шість) місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної зали, залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 00 год. 14 хв. 18 жовтня 2022 року, тобто з моменту його затримання.

Арешт на мобільний телефон марки «ULEFONE» темно-синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , який упаковано до спецпакету НПУ № INP1015897, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/3117/22 від 20 жовтня 2022 року, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «ULEFONE», моделі «S-11» темно-синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , упакований до спецпакету НПУ № INP1015897, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - повернути ОСОБА_6 , як власнику;

- розірвані грошові кошти номіналом 1 купюра 100 гривень №АЕ8975615 та 1 купюра номіналом 200 гривень №КИ4527891, в загальному 300 гривень, упаковані до спецпакету НПУ №WAR0005158, які зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - знищити;

- DVD-R диск марки «HP», 4,7 GB, (1 шт) на якому знаходиться запис відеофіксації проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, та DVD-R диск марки «HP», 4,7 GB, (1 шт) на якому знаходиться запис відеофіксації проведення слідчого експерименту за адресою: м. Берегове вул. Мужайська біля 52, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №297/3628/22, після набрання вироком законної сили, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_12