Справа № 481/871/23
Провадж.№ 1-кп/481/73/2023
В И Р О К

іменем України

15.06.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2023 року за № 0000009

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

Встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що 05.01.2023 року приблизно о 08:33 годині, у світлий час доби, за відсутності опадів, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Geely MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_7 , рухався по сухій, чистій, без пошкоджень, асфальтованій проїжджій частині вулиці Гребеннікова, що має дві смуги, призначені для руху в обох напрямках (по одній в кожному напрямку), в межах своєї смуги руху, в напрямку від вулиці Руденка до вулиці Ювілейної в місті Новий Буг, Миколаївської області, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, а саме з вулицею Харчука, де проїжджа частина вулиці Гребеннікова є другорядною дорогою, про що свідчить розташований за напрямком руху водія ОСОБА_3 дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» Розділу 33 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306 (зі змінами та доповненнями) (далі ПДР України), та, відповідно, дорожній знак 2.3 «Головна дорога» розділу 33 ПДР України, розташований по вулиці Харчука.

При наближенні до вказаного перехрестя нерівнозначних доріг, водій ОСОБА_3 знизив швидкість керованого ним автомобіля та здійснив його повну зупинку.

В цей час потерпілий ОСОБА_5 , керуючи велосипедом невстановленої марки, жіночого типу, синього кольору, та рухаючись по проїжджій частині вулиці Харчука, в напрямку від вулиці Армійської до вулиці Зубкова, маючи перевагу у русі, здійснив виїзд на вищевказане перехрестя та розпочав його перетинати, справа наліво, відносно напрямку руху водія ОСОБА_3 . В цей момент обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Розділу 33 та вимоги, викладені у п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 «б», 16.11 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, розпочавши рух зі статистичного (нерухомого) положення на проїжджій частині другорядної дороги вулиці Гребеннікова, здійснив виїзд на перехрестя нерівнозначних доріг, де при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста потерпілого ОСОБА_5 , який перетинав зазначене перехрестя, рухаючись по проїжджій частині головної дороги вулиці Харчука, справа наліво, відносно напрямку руху водія обвинуваченого ОСОБА_3 , та якого останній об`єктивно спроможний був виявити та мав таку технічну можливість, не дав дорогу вказаному транспортному засобу, незалежно від його напрямку руху по головній дорозі, хоча зобов`язаний був це зробити, а напроти, продовжив рух у обраному напрямку, внаслідок чого правою бічною поверхнею кузова керованого ним автомобіля марки «Geely MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив зіткнення з передньою частиною велосипеда, що перебував під керуванням потерпілого ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку І ступеню, перелому потиличної кістки справа, травматичного субарахноїдального крововиливу, гіпертензійно - лікворного, цефалгічного, вестибуло-атактиого синдрому, ангіопатії сітківки обох очей, які, в своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 «б», 16.11 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із наслідками, що настали.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 .

Суду пояснив, що 05.01.2023 року зранку він поїхав за продуктами, щоб приготувати їжу собі та мамі, за якою він доглядає, оскільки вона через фізичні вади не може самостійно повноцінно себе обслуговувати. Близько 08 години 30 хв. він повертався додому на своєму автомобілі марки ««Geely MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м.Новому Бузі, Миколаївської області по вул. Гребеннікова в напрямку вул. Ювілейної. День був похмурий, дорога суха, видимість добра. Під`їжджаючи до перехрестя із вул.Харчука, яка є головною по відношенню до вул. Гребеннікова, він зупинив автомобіль, щоб переконатися у безпечному перетині перехрестя. З правого боку він не бачив жодних перешкод, а з лівого боку, по вул. Харчука рухався автомобіль в напрямку автомобіля обвинуваченого, однак він був досить далеко, і обвинувачений міг вільно перетинати перехрестя, що він і почав робити. Однак, виїхавши на перехрестя він почув скрежіт і у переднє праве пасажирське вікно побачив велосипедиста, зрозумівши, що відбулось зіткнення.

Відразу ж обвинувачений ОСОБА_3 зупинив свій автомобіль і підійшов до потерпілого, який лежав на дорозі. Обвинувачений почав надавати допомогу потерпілому, однак свідки які там знаходились, пояснили, що до приїзду швидкої медичної допомоги, краще не чіпати потерпілого. Потім на місці пригоди виявився фельдшер, який почав надавати допомогу ОСОБА_5 до приїзду медичної допомоги. Обвинувачений бачив велосипед потерпілого, переднє колесо якого було зламане. Крім того дуло зламане праве дзеркало на автомобілі обвинуваченого, та мались подряпини на задній правій пасажирській двері.

Обвинувачений ОСОБА_3 також суду пояснив, що він того ж дня, 05.01.2023 року прийшов у лікарню і поспілкувався із лікуючим лікарем потерпілого, який повідомив назви ліків які потрібно придбати, що обвинувачений і зробив того ж дня. Також обвинувачений намагався поспілкуватися із потерпілим, однак той почувався не добре, тому спілкувався недовго. Після того, обвинувачений неодноразово приходив до лікарні, і постійно купував потерпілому ліки за призначенням. Загалом під час лікування обвинувачений витратив на ліки для ОСОБА_5 близько 2500,00 грн., і ще 500 грн. коштами дав потерпілому в день виписки.

Пізніше потерпілий ОСОБА_5 зателефонував обвинуваченому і повідомив, що йому потрібно їхати до м. Миколаєва на обстеження, а тому потерпілому потрібно 6000,00 грн. Обвинувачений ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5 , що сам відвезе його до м.Миколаєва і буде на місці оплачувати усі послуги, однак ОСОБА_5 від такої пропозиції відмовився. Тоді обвинувачений запропонував потерпілому оплатити власними коштами обстеження після чого надати ОСОБА_3 чеки, згідно яких обвинувачений поверне усі витрати, однак потерпілий чомусь і від такої пропозиції відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_3 до цього часу не може пояснити чому він здійснив ДТП, чому він не побачив потерпілого ОСОБА_5 на велосипеді хоча мав об`єктивну можливість його побачити, і здійснив для цього зупинку перед перехрестям.

Обставини встановлені судом на підставі показів потерпілого та доказів, наданих учасниками судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 05.01.2023 року, зранку, він їхав своїм велосипедом на роботу. Рухаючись по вул. Харчука, у м. Новому Бузі, Миколаївської області і під`їжджаючи до перехрестя із вул. Гребеннікова, біля магазину «Україна». Потерпілий побачив, що із правого боку йому ніхто не заважає здійснити проїзд, а з лівого боку він побачив автомобіль, який зупинився, як подумав тоді ОСОБА_5 , для того щоб він проїхав. Потерпілий почав перетинати перехрестя, і будучи на перехресті почув звук автомобіля. Поглянувши вліво ОСОБА_5 побачив автомобіль, який рухався на нього, і потерпілий намагався уникнути зіткнення, однак майже відразу ж відчув удар і як він полетів на автомобіль. Далі потерпілий пам`ятає усе фрагментарно. Як йому намагались надавати допомогу на місці, як його везли в лікарню, як везли на рентген та на комп`ютерну томографію, як завезли в палату, де почали ставити крапельниці.

Крім того потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 приходив у лікарню, пояснював, що буде оплачувати лікування, однак потерпілий ці події пам`ятає погано.

Також потерпілий підтвердив, що під час стаціонарного лікування він за особисті кошти ліки не купував.

Потерпілий суду підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_3 пропонувати відвезти його до м. Миколаєва, однак ОСОБА_5 відмовився, оскільки не відчував щирості в їх спілкуванні. Після повернення з обстеження з м.Миколаєва потерпілий більше не вирішував із обвинуваченим питання про відшкодування, оскільки вирішив звернутися із позовом.

Свій цивільний позов ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених. Крім того додав, що до даної дорожньо-транспортної пригоди у нього було добре здоровя, ніколи не мав проблем із тиском . Він щороку проходив медичний огляд, мав добре самопочуття і мав допуски до особливих видів роботи. Але на сьогоднішній день йому встановлено 3 групу інвалідності, і надалі йому ще потрібно проходити реабілітацію. У нього зявились шуми в голові, зявились порушення в координації рухів та проблеми з тиском, який потрібно нормалізувати . Через своє самопочуття він почав менше спілкуватися із оточуючими. Зявилось порушення сну, через що його продуктивність протягом дня також знизилась.

Окрім пояснень потерпілого, в ході судового слідства було досліджено письмові докази надані стороною обвинувачення.

Витягом з кримінального провадження № 0000009 від 05.01.2023 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст.286 КК України , з якого встановлено, що 05.01.2023 року близько 08.30 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Gelly mr 7181а, р.н. НОМЕР_3 рухався по вул.Гребеннікова в м.Новий Буг Миколаївської області ( в напрямку від вул.Руденка до вул.Ювілейна) та при наближенні до перехрестя з головною дорогою вул.Харчука, не надав перевагу у русі велосипедисту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на велосипеді по головній дорозі ( в напрямку від вул.Армійська до вул.Героїв Небесної Сотні) та допустив наїзд на останнього, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та ЗЧМТ (а.к.п.54-55 т.1 ).

Відповідно до рапорту інспектора СРПП, 05.01.2023 року о 08.34 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.01.2023 року о 08.33 год за адресою вул.Харчука, 12 м.Новий Буг Новобузький район, заявник ( ОСОБА_8 ) повідомив, що щойно авто Чері НОМЕР_3 збило велосипедиста (а.к.п. 56 т.1 ).

Відповідно до рапорту інспектора СРПП, 05.01.2023 року о 09.44 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.01.2023 року о 08.25 год за адресою перехрестя вул.Харчука, та вул.Гребеннікова в м.Новий Буг Новобузький район, авто марки Джилі д/н НОМЕР_3 вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 .Діагноз :ЗЧМТ, ЗГМ, скольпійована рана потиличної частини голови, стан середньої тяжкості . Заявник з органів охорони здоров`я (а.к.п. 57 т.1).

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.01.2023 року, схеми та фототаблиці до нього - місцем події є нерегульоване перехрестя вулиці Гребеннікова та вулиці Харчука в м.Новий Буг, поряд з магазином «Україна» розташованого по вул.Гребеннікова, 12 в м.Новий Буг, в зоні дії дорожніх знаків пріоритету 2.1 та 2.3, на якій виявлено та зафіксовано уламки дзеркала та пластика сірого кольору, транспортний засіб Gelly mr 7181а, р.н. НОМЕР_3 , велосипед ( а.к.п. 58-78 т.1).

Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану велосипеду № СЕ-19/115-23/1172-ІТ від 09.02.2023 року, ходова частина, рульове керування і гальмівна система велосипеда невідомої марки на момент ДТП знаходились в працездатному стані. Несправностей велосипеда невідомої марки які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено ( а.к.п.97-102 т.1).

Відповідно до висновку експерта по дослідженню технічного стану автомобіля № СЕ-19/115-23/1173-ІТ від 09.02.2023 року, на момент ДТП ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 знаходились в працездатному стані. Несправностей автомобіля Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено (а.к.п.106-113 т.1).

Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/115-23/1170-ІТ від 10.02.2023 року було встановлено, що автомобіль Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 в правій частині має пошкодження і сліди ударно-динамічного походження (зазначені у дослідницькій частині), які були утворені дією деформуючого зусилля, відображують дію слідостворюючого об`єкту і характерні для контактного взаємодії з іншим транспортним засобом утвореної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Велосипед невідомої марки в передній частині має пошкодження і сліди ударно-динамічного походження (зазначені у дослідницькій частині), які були утворені дією деформуючого зусилля, відображують дію слідостворюючого об`єкту і характерні для контактного взаємодії з іншим транспортним засобом утвореної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Первинний контакт між автомобілем Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 і велосипедом невідомої марки відбувся наступним чином: автомобіль Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 розташовувався правою передньою частиною до передньої частини велосипеда невідомої марки (а.к.п.119-126 т.1).

Згідно інформації з КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» та копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №51/9 , ОСОБА_5 19.05.1964 року, знаходився на лікуванні починаючи з 05.01.2023 року по 13.01.2023 року з діагнозом: ЗЧМТ. Забій головного мозку І ст. Перелом потиличної кістки справа. Травматичний САК ІІ ст.за Hunt, Hess Гіпертензійно-лікворний, цефалічний, вести було-атактичний синдроми. Ангіопатія сітківки обох очей. Та під час лікування проходив обстеження в кабінеті спіральної комп`ютерної томографії (а.к.п.130-134, 135 т.1).

Відповідно до протоколу огляду документів від 28.03.2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 24.03.2023 року №481/25/23, було оглянуто та вилучено копію медичної картки стаціонарного хворого №51/9 на 19 аркушах відносно ОСОБА_5 ( а.к.п.136-142 т.1).

Із медичної карти № 51/9 стаціонарного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що останній госпіталізований до КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» 05.01.2023 року після ДТП (збила автівка коли останній їхав на велосипеді ) був обстежений та отримував стаціонарне лікування до 13.01.2023 року. Повний діагноз: ЗЧМТ. Забій головного мозку І ст (05.01.2023 року). Перелом потиличної кістки справа. Травматичний САК ІІ ст.за Hunt, Hess Гіпертензійно-лікворний, цефалічний, вестибуло-атактичний синдроми. Ангіопатія сітківки обох очей (а.к.п.143-174 т.1).

Згідно висновку експерта № 33/19 від 31.03.2023 року, у ОСОБА_5 мались наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ. Забій головного мозку І ст; перелом потиличної кістки справа; травматичний субарахноїдальний крововилив; гіпертензійно-лікворний, цефалічний, вести було-атактичний синдроми; ангіопатія сітківки обох очей. Всі наявні тілесні ушкодження утворилися від дії якихось тупих твердих предметів, можливо 05.01.2023 року в умовах ДТП: при травмуванні особи, яка перебувала в якості водія велосипеду, внаслідок зіткнення з автомобілем та наступного падіння на асфальтне дорожнє покриття. Найбільш імовірно що всі ушкодження утворилися практично одномоментно. Встановити куди прийшовся первинний удар, п наявним даним, не можливо. Наявні тілесні ушкодження, в своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень ( а.к.п.178-180 т.1).

Відповідно до постанови ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 24.04.2023 року кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1ст.286 КК України змінено на ч.2ст.286 КК України (а.к.п.223-224 т.1).

З протоколу огляду місця події від 17.03.2023 року з фотозображеннями до нього встановлено, що було оглянуто ділянку дороги в межах перехрестя вулиць Гребеннікова та Харчука в м.Новий Буг Миколаївської області. Оглядом встановлено, що ширина проїжджої частини дороги по вул.Гребеннікова становить 7,5 м та на узбіччі з правої сторони встановлено дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу» та 5.38 «Пішохідний перехід». Далі за перехрестя з обох боків встановлені дорожні знаки 5.38 «Пішохідний перехід» та з лівої сторони від проїжджої частини встановлю знак 2.1 «Дати дорогу».

Ширина проїжджої частини вулиці Харчука становить 7,5 м.. На відстані 2,6 м. від краю проїжджої частини вул.Харчука встановлено дорожні знаки 5.38 «Пішохідний перехід» та 2.3 «Головна дорога». Також наявні інші елементи дороги (а.к.п. 183-189 т.1).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту з схемами та фотоматеріалами до нього від 17.03.2023 року проведеного за участі потерпілого ОСОБА_5 , було відтворено обставини дорожньо-транспортної пригоди від 05.01.2023 року внаслідок якої останній отримав тілесні ушкодження. Зокрема було відтворено траєкторію руху велосипеда та боковий інтервал відносно проїжджої частини дороги , місце розташування автомобіля та його боковий інтервал та їх місце зіткнення. Встановлено фактичну видимість велосипедиста за вищевказаних умов та інші обставини (а.к.п.190-205 т.1).

Із висновку автотехнічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди від 13.04.2023 року №СЕ19/115-22/4716ІТ слідує, що за умов, викладених в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 , не відповідали вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР України. Водій автомобіля Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 мав технічну можливість запобігти ДТП. В діях водія автомобіля Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору. Натомість в діях водія велосипеду не вбачається невідповідність вимогам ПДР України. Водій велосипеду не мав технічної можливості запобігти зіткненню. Дії водія велосипеду не знаходяться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору ( а.к.п. 218-222 т.1).

Оцінюючи вищеперераховані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності суд визнає, що вони взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено події кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

За таких підстав суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 будучи особою, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили 05.01.2023 року потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, а тому дії обвинуваченого повинно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання, є щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином.

Суд враховує характеризуючі матеріали обвинуваченого, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, проживає з матірю, за якою здійснює догляд, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Крім цього, згідно висновку досудової доповіді органу пробації, орган пробації вважав, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб ( а.к.п.46-53 т.1)

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та ставлення до вчиненого проступку, а також суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вказаного правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за можливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України із звільненням від відбування основного покарання із випробуванням згідно положень ст.75 КК України без застосування додаткового покарання, передбаченого цією ч.2 ст.286 КК України.

Так санкцією ч.2 ст.286 КК України крім основного покарання передбачено додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке є не обов`язковим, а альтернативним.

З врахуванням даних про особу обвинуваченого, які зазначені вище, з огляду на визнання ним своєї вини за пред`явленим обвинуваченням, відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, те що він скоїв необережний злочин, пов`язаний із порушенням ПДР, проте не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а також з огляду на те, що керування транспортний засобом важливе та необхідне в повсякденному житті, враховуючи його ставлення до потерпілого, те, що він відразу почав надавати йому матеріальну підтримку і в суді не відмовлявся відшкодовувати матеріально підтвердженні збитки, протягом судового розгляду справи неодноразово висловлював своє занепокоєння тим, що відбулось, суд вважає за можливе не застосовувати відносно обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 7042 гривні 47 коп. матеріальної та 50000,00 гривень моральної шкоди.

Із зазначених позовних вимог сторона захисту визнала частково матеріальну шкоду. Що ж стосується моральних збитків,то в цій частині сторона захисту вважала недоведеним цивільний позов, а тому просила в цій частині позову відмовити повністю.

Згідно ч.2 ст.127КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 1166Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілим ОСОБА_5 внаслідок ДТП були понесені витрати на лікування після стаціонарного лікування, які підтверджені копіями чеків, транспортні витрати до м. Миколаєва, що підтверджується квитками, на загальну суму 5308 грн. 90 коп, тому існують визначені законом підстави для стягнення з ОСОБА_3 саме цією суми, документально підтверджених матеріальних збитків.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує наступні положення.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на думку суду, повністю доведена.

Обґрунтовуючи свій цивільний позов, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що своїми діями обвинувачений спричинив йому певні моральні страждання. Дана ДТП завдала йому фізичного та морального болю. Потерпілий до дорожньо-транспортної пригоди мав активніший спосіб життя . На даний час нормальні життєві зв`язки порушені, самопочуття погіршилось, він став рідше зустрічатися із знайомими, менше вести громадське життя, хоча він часто ходив до церкви, та був у склад ТРО. Після отриманих тілесних ушкоджень, він перебував у лікарні, а до 24 квітня продовжував лікування вдома. Через погіршення сну, та погане самопочуття він був позбавлений того, щоб ефективно працювати.

Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , зміни нормального ритму життя (відсутність можливості певний час здійснювати трудову діяльність), необхідності певний період часу витрачати на лікування та відновлення здоров`я. Внаслідок ДТП потерпілому було встановлено 3 групу інвалідності. При цьому,суд звертає увагу на запис діагноза МСЕК у випискі з акту МСЕК від 25.04.2023 року « Стан після перенесеної ЧМТ» (а.с.244 т.1 (на звороті)), та запис у Формі індивідуальної програми реабілітації інваліда від 25.04.2023 року в п.11 « Стан після ЧМТ ( 05.01.23)»(а.к.п.242 т.1). Тобто в даних медичних документах зазначено, що інвалідність встановлена та призначена реабілітація саме у зв`язку з отриманою черепно-мозковою травмою 05.01.2023 року.

Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України, суд вважає позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити повністю.

Питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу судом не вирішувалось.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають витрати за проведення судових експертиз, підтверджені довідками про їх вартість,а саме :

- Миколаївським НДЕКЦ МВС України проведено судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», вартістю 1510,24 грн. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи (СЕ-19/115-23/1172-IT);

- Миколаївським НДЕКЦ МВС України проведено судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», вартістю 1510,24 грн. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/115-23/1 173-IT);

- Миколаївським НДЕКЦ МВС України проведено судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічне дослідження», вартістю 1510,24 грн. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/115-23/1170-IT);

- Миколаївським НДЕКЦ МВС України проведено судову експертизу по дослідженню інженерно транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди), вартістю 1912 грн. (згідно довідки про витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/115-21/74716-ІТ від 13.04.2023).

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати арешт, накладений Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16.02.2023 року на речові докази, а саме транспортний засіб легковий автомобіль марки Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 та велосипед блакитного кольору з механічними слідами пошкоджень.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,

Ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому основне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 01 (один) рік і 06 (шість) місяців, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5308 (п`ять тисяч триста вісім) грн.. 90 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят) тисяч грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 6442 гривні 72 коп.

Скасувати арешт, накладений на підставі Ухвали Миколаївського апеляційного суду від 16.02.2023 року на речові докази, а саме транспортний засіб легковий автомобіль марки Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 та велосипед блакитного кольору з механічними слідами пошкоджень..

Речові докази:

- велосипед блакитного кольору з механічними слідами пошкоджень, повернути ОСОБА_5 ;

- легковий автомобіль марки Gelly mr 7151а, н.з. НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_3 ;

- медичну картку стаціонарного хворого №51/9 на ім`я ОСОБА_5 , залишити для зберігання в КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради Миколаївської області.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя