справа № 208/5487/21
№ провадження 1-кп/208/157/23
УХВАЛА

17 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000247, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченому ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, не має міцних соціальних зв`язків. Враховуючи викладене, на думку прокурора існує ризик переховування обвинуваченого від суду для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Обвинувачений особисто знайомий зі свідками по кримінальному провадженню, знаходячись на свободі може впливати на них з метою зміни показань.

ОСОБА_10 є раніше не судимою особою, але в судах Дніпропетровської області перебувають кримінальні провадження відносно нього за ст.ст. 121, 185, 186 КК України, що вказує на ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 заходу забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту, так як останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від суду для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. ОСОБА_11 особисто знайомий зі свідками по кримінальному провадженню та може вплинути на них з метою зміни своїх показань.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. На підтвердження заявлених ризиків прокурором не надано відповідних доказів. ОСОБА_10 не ухилявся від слідства, тривалий час перебуває під вартою. Враховуючи відповідну практику ЄСПЛ та норми національного законодавства, просила обрати обвинуваченому менш суворий запобіжний захід. Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_13 , кожен окремо, не заперечували проти задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування домашнього арешту в нічний час.

Суд розглянувши клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у рішеннях в справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи:

- характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину;

- підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину;

- обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин;

- покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження;

- ризик переховування від суду;

- можливість вчинення іншого правопорушення особою;

- характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання прокурора суд встановив, що ОСОБА_10 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засуджений до позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. В провадженні інших судів знаходяться кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, у тому числі корисливих і тяжких. З урахуванням викладеного, суд вважає об`єктивно існуючими ризики переховування ОСОБА_10 від суду з огляду на міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним, ризики вчинення нового кримінального правопорушення. Також, на думку суду існує і ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків по справі, який суттєво посилиться у разі звільнення того з під-варти.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Суд негативно оцінює доводи сторони захисту, та вважає, що на даній стадії процесу саме обраний запобіжний захід здатен забезпечити виконання ОСОБА_10 своїх процесуальних обов`язків, і саме він відповідає тяжкості інкримінованого злочину та його суспільної небезпечності, зазначеним прокурором у клопотанні ризикам, які на думку суду об`єктивно існують.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 , суд вважає його обґрунтованим. Запобіжний захід у виді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, і санкція ст. 187 ч.2 КК України відповідає такому критерію. На думку суду, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, обраний запобіжний захід забезпечує виконання ОСОБА_11 своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити строком до 14.01.2023 року, без визначення суми застави.

Строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту у період доби з 22.00 до 06.00 години, за місцем мешкання: АДРЕСА_3 , продовжити строком до 14.01.2023 року, з покладенням на нього обов`язків утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками поза межами судового засідання, повідомляти суд про зміну місця проживання, прибувати до суду за першою вимогою.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на менш суворий, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1