Номер провадження: 11-сс/813/886/23
Справа № 519/745/23, 1-кс/519/259/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 04 травня 2023 року про відмову в задоволенні її скарги на бездіяльність

ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 04 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважену особу ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, в порядку ст.214 КПК України, внести до ЄРДР відомості про злочин за його заявою від 25 квітня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а встановлюють лише обов`язок уповноважених органів внести відомості за такими заявами до ЄРДР.

В свою чергу викладені в заяві відомості вже мають бути перевірені під час здійснення розпочатого досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначила про обґрунтованість рішення слідчого судді та вказала на те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви та повідомлення, а лише ті, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому прокурор просила розглядати апеляційну скаргу без її участі.

В свою чергу, представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 був сповіщена про дату судового засідання завчасно, зокрема, 07.06.2023, за допомогою засобів мобільного зв`язку, проте жодних клопотань про відкладення розгляду або його здійснення за її відсутності не подавала, так само як і не з`явилась до суду для ознайомлення із матеріалами провадження; доповнень до апеляційної скарги не подавала.

Враховуючи неявку заявника в судове засідання без поважних причин, апеляційний суд, керуючись вимогами ч.4 ст.405 та ч.4 ст.107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальний процесуальним законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді убачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону.

Вимоги ч.1 ст. 306 КПК України передбачають, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої представником заявника ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 до суду першої інстанції убачається, що останній оскаржує бездіяльність ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 щодо вчинення кримінального правопорушення від 25.04.2023, так як витягу з ЄРДР та/або будь-якої іншої інформації про внесення відомостей, викладених у заяві до ЄРДР представнику заявника у ВП №4 надано не було.

Відповідно до змісту оскарженої ухвали слідчого судді, 26.04.2023 адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 за допомогою електронних засобів зв`язку, а саме електронної пошти, звернувся до ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області з заявою про внесення до ЄРДР інформації про вчинення кримінального правопорушення за ст.358 ч.1,4 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд зазначає, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Зазначені вимоги законодавчих актів знайшли своє відтворення в правовій позиції, викладеній в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №347/1400/18 (провадження №51-2890км22), відповідно до якої слідчий (прокурор) після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР; таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по батькові (найменування) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Аналогічна позиція міститься також в п.п. 35-36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18), в якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Частиною 1 ст.2 КК України, передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз положень наведених норм законодавства свідчить про те, що підставами для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, підтверджують реальність конкретної події злочину, яка має бути очевидною і не викликати сумнівів. Тобто сама заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей до ЄРДР та для початку досудового розслідування і вказана заява (повідомлення) має містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

До того ж підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, диспозиціями ч.1, 4 ст.358 КК України, встановлена відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, а також використання завідомо підробленого документа.

При цьому, відповідно до примітки до ст.358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що додана до скарги копія розписки не є офіційним документом, в зв`язку з чим не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей за ст.358 КК України.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що в поданій до правоохоронного органу заяві, як і в скарзі слідчому судді, скаржником не наведено вагомих обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 4 ст.358 КК України, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч.5 ст.214 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий судді дійшов правильного висновку про те, що в поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення відсутні законодавчо визначені підстави внесення відповідних відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 04 травня 2023 року, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 04 травня 2023 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність ВП №4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4