Справа № 595/705/23
Провадження № 1-кс/595/267/2023
У Х В А Л А

05 травня 2023 року м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бучач клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2023 року за ч.2 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 04 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03 травня 2023 року приблизно об 17 годині 00 хвилин в ОСОБА_5 , яка перебувала у жилій кімнаті літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із своїм чоловіком ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 03 травня 2023 року приблизно об 17 годині 00 хвилин перебуваючи в жилій кімнаті літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де вона спільно проживала із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, підійшла до ОСОБА_7 , який знаходився у інвалідному кріслі та нанесла чотири удари металевою совковою лопаткою по голові ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, діючи рішуче та цілеспрямовано, ОСОБА_5 перебуваючи у житловій кімнаті літньої кухні, взявши у руки віник та підійшовши до ОСОБА_7 , який знаходився у інвалідному кріслі нанесла йому п`ять ударів рукояткою віника по кистях обох рук, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді масивних просторових синців на обох кистях рук.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Закінчивши свої протиправні дії, ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинула, залишивши ОСОБА_7 на інвалідному кріслі в приміщенні даної кімнати, де згодом від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді масивної крововтрати, внутрішньо тканинної кровотечі, масивно поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, настала смерть ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

04 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується необхідністю забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків та експерта у кримінальному провадженні.

Вказані ризики підтверджуються тим, що підозрювана ОСОБА_5 усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк від семи до десяти років може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На підтвердження цього ризику є те, що підозрювана не працює, зловживає алкогольними напоями, після смерті чоловіка, проживатиме сама, що свідчить про відсутність у неї будь-яких соціальних зв`язків в суспільстві. Також, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які виявили ОСОБА_5 у будинку разом із померлим ОСОБА_7 , а також на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки знає місце проживання останніх, а тому підозрювана може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Окрім того, існує також ризик незаконного впливу на експерта, оскільки експертизи у кримінальному провадженні на даний час не проведені.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 не буде переховуватися від переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засідання підтримала захисника.

Заслухавши прокурора, яка клопотання підтримала, підозрювану ОСОБА_5 та їй захисника ОСОБА_4 , які заперечили щодо застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, водночас не заперечують обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатньо підстав для його задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання, 03 травня 2023 року приблизно об 17 годині 00 хвилин в ОСОБА_5 , яка перебувала у жилій кімнаті літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із своїм чоловіком ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 03 травня 2023 року приблизно об 17 годині 00 хвилин перебуваючи в жилій кімнаті літньої кухні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де вона спільно проживала із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, підійшла до ОСОБА_7 , який знаходився у інвалідному кріслі та нанесла чотири удари металевою совковою лопаткою по голові ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, діючи рішуче та цілеспрямовано, ОСОБА_5 перебуваючи у житловій кімнаті літньої кухні, взявши у руки віник та підійшовши до ОСОБА_7 , який знаходився у інвалідному кріслі нанесла йому п`ять ударів рукояткою віника по кистях обох рук, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді масивних просторових синців на обох кистях рук.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Закінчивши свої протиправні дії, ОСОБА_5 місце вчинення злочину покинула, залишивши ОСОБА_7 на інвалідному кріслі в приміщенні даної кімнати, де згодом від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді масивної крововтрати, внутрішньо тканинної кровотечі, масивно поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, настала смерть ОСОБА_8 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2023 року за №0000134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

04 квітня 2023 року о 03.50 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

04 травня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років.

Вирішення питання слідчим суддею щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які надані слідчим на виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України, а саме: протокол огляду місця події від 04.05.2023; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.05.2023; повідомлення про підозру ОСОБА_5 ; протокол допиту підозрюваної ОСОБА_5 ; протокол слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_5 від 04.05.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; лікарське свідоцтво про смерть від 04.05.2023 №43.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Згідно п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі "Михалкова та інші проти України", розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинно забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Надані прокурором докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вона ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, після смерті чоловіка проживатиме сама, що свідчить про відсутність у неї будь-яких соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому, усвідомлюючи міру покарання за вчинене, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки їй відоме їх місце проживання, з метою зміни їх показів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого злочину, особу підозрюваної, міцність соціальних зв`язків останньої, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні злочину, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленої їй підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків та уникнути ризикам у провадженні, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Даних, які б свідчили, що підозрювана ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Беручи до уваги усе вищевикладене, клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , слід задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави слідчий суддя не вбачає, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2023 року за ч.2 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Задарів Монастириського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ ВП № 2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Датою закінчення дії ухвали вважати 17 год. 25 хв. 03 липня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1