КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2503/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №60000833 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2022 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Артемівка, Миколаївської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 28.05.2015 Білоцерківським міським судом за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, 01.03.2021 звільнений з Житомирської виправної колонії (№ 4) у зв'язку із відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Вирішено долю щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, у 2021 році, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_9 виникла потреба у придбанні посвідчення водія. Також ОСОБА_10 хотів отримати посвідчення водія якнайшвидше, не проходячи навчання та не складаючи іспити, у зв`язку з цим, у нього виник протиправний умисел, направлений на підробку документу, а саме: посвідчення водія, шляхом надання своїх анкетних даних та особистого фото.

В подальшому, у 2021 році в невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_7 познайомився з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка запропонувала підробити йому посвідчення водія за 7500 грн., на що ОСОБА_10 погодився.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на підробку документу, а саме: посвідчення водія, ОСОБА_7 через соціальну мережу «Вайбер» надіслав своє особисте фото та анкетні дані для використання при виготовленні посвідчення водія.

В подальшому, через декілька днів, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, до ОСОБА_9 зателефонувала невідома особа та повідомила, що посвідчення водія готове. Надалі невстановлена досудовим розслідуванням особа та ОСОБА_7 зустрілися у м. Бровари, точної адреси досудовим слідством не встановлено, де невідома особа чоловічої статі передала ОСОБА_7 конверт розміром А4, в якому знаходилось завідомо підроблене посвідчення водія на iм`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 з його фото, а ОСОБА_7 , в свою чергу, передав невідомій особі кошти в розмірі 7500 грн.

Згідно висновку експерта № CE-19/111-22/43716-ДД вiд 27.10.2022 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення та друковані тексти з лицевого та зворотного боку (крім друкованого тексту «НОМЕР_1» у графi «5» з лицевого боку посвідчення) бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесено термосублімаційним способом друку. Друкований текст «НОМЕР_1», який міститься у графі «5» з лицевого боку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , на iм`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесено способом термодруку.

Крім того, 05.10.2022 близько о 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 42-А, працівниками поліції для перевірки документів був зупинений автомобіль Daewoo Lanos, з державним номерним знаком НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після вимоги працівників поліції щодо пред`явлення посвідчення водія у ОСОБА_9 виник протиправний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, завідомо знаючи, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_3 подроблене, пред`явив останнє працівникам поліції.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні офіційного документа, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2022 - скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді арешту на строк 2 місяці, за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді арешту строком на й місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді арешту строком на 2 місяці. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при ухваленні вироку, судом залишено поза увагою дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, також не надано оцінки, тому що ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення тяжких злочинів, відразу після звільнення з місць позбавлення волі продовжив злочинну діяльність, вчинивши нове умисне кримінальне правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно визнано обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини на місці скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим, свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинений злочин. Однак, ігноруючи наведені відомості щодо підвищеної суспільної небезпеки обвинуваченого, суд помилково призначив обвинуваченому за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України найменш суворий вид покарання, передбачений санкціями відповідних частин статті, у виді штрафу.

Також апелянт зазначає, що встановлені в ході судового розгляду обставини безсумнівно доводять, що призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу не забезпечує досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України. Наполегливе прагнення обвинуваченого вести злочинний спосіб життя вимагає призначення більш суворого виду покарання, передбаченого санкціями ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Крім того, апелянт вказує, що призначення судом такого виду покарання, як штраф, суперечить принципу справедливості покарання і не відповідає його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. А також вказує, що обвинувачений не має джерела доходів для сплати призначеного штрафу, оскільки, як зазначено в оскаржуваному вироку, він офіційно не працює.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення судового засідання до суду не подав, а тому з урахуванням думки обвинуваченого, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність захисника та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність адвоката ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який ознайомившись з квитанцією про сплату призначеного за вироком штрафу обвинуваченим, не підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 , посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у пособництві в підробленні офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, а тому згідно із ч. 1 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав і врахував, щире каяття обвинуваченого. Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних проступків у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, про те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не достатньо врахував дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, належним чином мотивував своє рішення, врахувавши в сукупності, всі обставини, які враховуються при призначенні покарання, передбачені статтею 65 КК України, в тому числі і те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками і відповідно до класифікації кримінальних правопорушень не належить до злочинів та свідчать про незначну суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, а також всі наявні в матеріалах справи дані щодо особи обвинуваченого.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину і не оспорював встановлені в результаті досудового розслідування обставини, подав заяву щодо визнання своєї винуватості та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності, що беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_7 щиро покаявся у вчинених кримінальних проступках та підтверджує правильність визнання судом першої інстанції такої обставини пом`якшуючою покарання. До того ж, стороною обвинувачення, ще в обвинувальному акті, відповідно до ст. 66 КК України дана обставина була визнана такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 .

Крім того, в ході судового розгляду апеляційною інстанцією встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 сплатив штраф, про що надав копію квитанції, що на переконання колегії суддів підтверджує усвідомлення ним протизаконності вчинених дій і вказує на його вірний соціальний напрямок поведінки, та відповідно спростовує доводи апеляційної скарги прокурора про наполегливе прагнення обвинуваченого вести злочинний спосіб життя, а також безпідставність призначення судом покарання у виді штрафу, який обвинувачений не в змозі сплатити.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність, враховано всі обставини які впливають на вид і розмір покарання, в тому числі і ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає непереконливими.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільствапрокурором до апеляційного суду не надано. Навпаки, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор не підтримав апеляційну скаргу, пославшись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2022 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4