В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001932 від 29.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Самбір Львівської області, громадянина України, українця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, працюючого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив:

07 листопада 2022 року приблизно о 17год. 37хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м.Львові по вул.С.Наливайка, в напрямку вул.Гнатюка, на не регульованому перехресті вул.С.Наливайка - вул.І.Тиктора, порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5; Розділу 2 п.п.2.3 б) і д); Розділу 10 п.п.10.1; Розділу 16 п.п.16.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, маючи об`єктивну та технічну можливість дотримуватися Правил дорожнього руху України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, під час виконання повороту ліворуч на вул.І.Тиктора не дав дорогу пішоходам та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася по вище вказаній вулиці.

У результаті вищевказаного порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху пішохід ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала наступні тілесні ушкодження: часткові розриви латеральної, колатеральної зв`язок, медіальних волокон сухожилка латерального широкого м`язу, розрив латеральної зв`язки наколінника, розриву поодиноких волокон передньої схрещеної зв`язки, набряків клубово-гомілкового пасма, підшкірної клітковини латеральної чистини колінного суглоба, які ускладнились запаленням зв`язок, сухожилля синовіальної оболонки суглоба та правого гомілково-ступневого суглоба: пошкодження малогомілково-надп`яткової зв`язки, набряків кісткової структури надп`яткової і п`яткової кісток, діалізу(тіла) 2-ї плеснової кістки, наявність рідини в пазусі заплесни з ознаками запального процесу. Вказана травма правої нижньої кінцівки із пошкодженням зв`язок колінного гомілково-ступневого суглобів, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що свою вину в інкримінованому йому злочині визнає у повному обсязі, щиро кається. Повідомив, що фактичні обставини зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Додатково вказав, що після ДТП, його дружина викликала швидку медичну допомогу, однак така не приїхала, а тому він запропонував відвезти потерпілу до лікарні. Спершу вони поїхали в лікарню на вул. Некрасова у м. Львові, де потерпілій вкололи знеболювальне, однак, відповідного фахівця у вказаній лікарні не було, а тому було прийнято рішення їхати в іншу лікарню на вул. Топольній у м. Львові. Обвинувачений зазначив, що потерпіла сама запропонувала сказати лікарю, що її травма носить побутовий характер. За словами обвинуваченого, лікар призначив лікування, сказав, що переламів кісток немає та те, що за 2-3 дні симптоми пройдуть. ОСОБА_4 також повідомив, що оплатив всі необхідні медичні послуги та придбав ліки у аптеці, які виписав лікар та відвіз потерпілу до місця її проживання. Обвинувачений також вказав, що потерпіла в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди запропонувала заплатити їй 5000 доларів США. Після того, як захисник обвинуваченого поспілкувався з батьком потерпілої, вони домовились про суму компенсації у розмірі 1500 доларів США, яку він передав потерпілій у кабінеті у слідчого поліції, а остання їх прийняла та написала розписку, що претензій до нього не має. Обвинувачений також просив суд не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки автомобіль є життєво необхідним для його сім`ї, а також використовується ним як єдиний засіб пересування з міста Самбір, де він постійно проживає, до міста Львів, де він працює.

Крім визнання своєї вини ОСОБА_4 , його винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме:

потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що 07 листопада 2022 року близько 17 год. вона з подругою ОСОБА_8 гуляли у місті Львові. Вони вирішили перейти дорогу по вул. Тиктора поза межами пішоходного переходу. В момент коли майже закінчила перехід проїзної частини, вона відчула удар в стопу від якого впала на землю лицем донизу. Потім вона побачила автомобіль, з якого вийшов водій та запропонував їй допомогу. Обвинувачений підняв її на руки та посадив у машину, після чого відвіз у лікарню. Крім нього, у машині також сиділа його дружина. Потерпіла повідомила, що водій вибачився перед нею, сказав, що поспішав, та пообіцяв компенсувати всю завдану шкоду. Крім того, просив її у лікарні не розповідати причину отриманих травм. ОСОБА_6 вказала, що лікар повідомив, що переламів кісток немає та відпустив її додому. Однак, на наступний день вона пішла до іншого лікаря, який виявив у неї розрив зв`язок. Додатково повідомила, що внаслідок дій обвинуваченого вона втратила роботу, а також більше не зможе танцювати. ОСОБА_6 підтвердила, що обвинувачений заплатив їй 1500 доларів США в якості компенсації матеріальних та моральних збитків В той же час, на її думку, така сума є недостатньою. Розписку про те, що вона не має до обвинуваченого претензій написала у кабінеті слідчого під тиском. Цивільний позов підтримала, просила задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 , надала суду покази, згідно яких 07 листопада 2022 року разом з потерпілою ОСОБА_6 вони переходили дорогу по вул. Тиктора у м. Львові поза межами пішоходного переходу, при цьому вона йшла попереду, а потерпіла позаду. Самого моменту наїзду вона не бачила, але почула крик ОСОБА_6 , яка лежала на землі. Коли обернулась, то побачила як з автомобіля вийшов переляканий водій, який запропонував допомогти та відвезти потерпілу до лікарні, де лікар повідомив, що серйозної травми не має та відпустив потерпілу додому. В машині обвинувачений давав потерпілій якісь гроші, оплачував також у лікарні. Потім обвинувачений відвіз ОСОБА_6 до її місця проживання та пообіцяв допомагати, однак на подальші дзвінки потерпілої не відповідав. Свідок додатково повідомила, що на наступний день потерпіла пішла до іншого лікаря, який виявив більш серйозні тілесні ушкодження. Також свідок вказала, що потерпіла досі скаржиться на біль в нозі, та те, що внаслідок ДТП потерпіла втратила роботу, оскільки не змогла пройти відповідне стажування.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується також наступними доказами:

- даними, які містяться у протоколі огляду місця ДТП від 04.03.2023 року з фототаблицею до нього, та схемою місця пригоди, згідно яких оглянуто місце пригоди, зроблені відповідні заміри;

- даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 04.03.2023 року (з фото таблицею) відповідно до яких під час огляду за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 20, виявлено та вилучено автомобіль марки «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 ;

- даними, що містяться у протоколі огляду відеозапису від 29 листопада 2022 року, відповідно до яких на відео-файлі із назвою: « ОСОБА_6 », який записаний у форматі MP4 Video File (.mp4) встановлено, що в полі огляду камери знаходиться перехрестя вул. С.Наливайка - вул. І.Тиктора. В полі зору о 17:37:21, появляється два пішоходи, а саме потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 , які рухаються по вул. С. Наливайка в напрямку вул. І. Тиктора. 17:34:24 пішоходи змінюють траєкторію свого руху дещо лівіше, в цей момент в полі огляду камери появляється автомобіль синього кольору «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 . О 17:34:27 відбувається наїзд на пішохода переднім лівим колесом, внаслідок чого пішохід падає на проїзну частину;

- даними, що містяться у висновку експерта № 131 від 05 січня 2023 року, відповідно до яких у ОСОБА_6 , згідно ксерокопії консультаційного висновку спеціаліста при обстеженні лікарем ортопедом-травматологом 07 листопада 2022 р. у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» було вказано діагноз: «Травма м`яза і сухожилля на рівні гомілковостопного суглоба і стопи». Лікарем відмічено наявність «помірного набряку правої стопи, локальної припухлості в ділянці правого коліна». Потерпілій 09.11.2022р. було проведено МРТ правого колінного і гомілково-ступневого суглобів у медичному центрі «Евроклінік» та зазначено «розрив латеральної колатеральної зв`язки в дистальній третині, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки II ст., частковий розрив волокон, синовіїт, набряк м`яких тканин латеральної поверхні коліна; пошкодження передньої надп`ятково-малогомілкової зв`язки II ст. частковий розрив, синовіїт гомілковостопного суглоба та суглобів заплесни, мікротрабекулярний набряк ІІ-Ї плеснової кістки». В подальшому, згідно ксерокопії виписного епікризу історії хвороби № 8586 ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Сокальської ЦРЛ в період 22-25 листопада 2022р. з діагнозом: «Розрив латеральної колатеральної зв`язки правого колінного суглоба. Неповний розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба» і була виписана на амбулаторне лікування з рекомендацією - «гіпсова іммобілізація до 6 тижнів з дня травми». Із ксерокопії медичної карти амбулаторного хворого потерпіла в період 05-23 грудня 2022р. лікувалась під наглядом травматолога з діагнозом: «Двобічний гонартроз. Неповний розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба». Надані результати МРТ було вивчено рентгенологом консультантом бюро ОСОБА_9 та підтверджено наявність вказаних травматичних ознак правого колінного суглобу: часткові розриви латеральної, колатеральної зв`язок, медіальних волокон сухожилка латерального широкого м`язу, розривів латеральної зв`язки надколінка, розриву поодиноких волокон передньої схрещеної зв`язки, набряків клубово-гомілкового пасма, підшкірної клітковини латеральної частини колінного суглоба, які ускладнились запаленням зв`язок, сухожилля, синовіальної оболонки суглоба та правого гомілково¬ступневого суглоба: пошкодження малогомілково-надп`яткової зв`язки, набряків кісткової структури надп`яткової і п`яткової кісток, діафізу (тіла) 2-ї плесневої кістки, наявність рідини рідини в пазусі заплесни з ознаками запального процесу. Вказана травма правої нижньої кінцівки із пошкодженням зв`язок колінного і гомілково-ступневого суглобів могла виникнути 07 листопада 2022р. під час дорожньо-транспортної пригоди з наїздом на пішохода і відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, згідно п. 2.2.1.в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

В наданій медичній документації результат аналізу крові на наявність етанолу у неповнолітньої ОСОБА_6 відсутній. В ксерокопії консультаційного висновку спеціаліста за 07.11.2022р. зазначено, що «від здачі крові на етанол відмовилась».

Судово-медичних даних про утворення травми правої нижньої кінцівки внаслідок самовільного падіння на площину з висоти власного росту немає;

- даними, що містяться у висновку експерта № СЕ-19/114-23/4614-ІТ, відповідно до яких:

1. на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ШКОДА ОКТАВІЯ» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зменшенню швидкості автомобіля та утриманню його на місці);

2. на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ШКОДА ОКТАВІЯ» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зміні та збереженню напрямку руху автомобіля);

3. на момент огляду система зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля «ШКОДА ОКТАВІЯ» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією;

- даними, що містяться у висновку експерта № 19/114-23/4384-ІТ, відповідно до яких в даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «Шкода Октавія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , у відповідності з вимогами Правил дорожнього руху (ПДР) та з технічної точки зору, повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 10.1. та 16.2. чинних ПДР України.

Оскільки згідно з заданих вихідних даних технічних завад для видимості по напрямку руху у водія автомобіля марки «Шкода Октавія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не було, то технічна можливість у водія ОСОБА_4 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , визначалась виконанням ним технічних вимог п.п. 10.1., 16.2. чинних ПДР, для дотримання яких у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_4 не відповідали технічним вимогам п.п. 10.1., 16.2. чинних ПДР і вказана невідповідність дій водія знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди.

З технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала не відповідність дій водія автомобіля марки «Шкода Октавія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , технічним вимогам п.п. 10.1., 16.2. чинних ПДР для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються із показаннями обвинуваченого, потерпілої і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Відповідно до ст. 22 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації принципу змагальності сторін в судовому засіданні, які передбачають самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України; рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена, а його дії слід кваліфікувати як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке віднесене ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів;

- особу обвинуваченого ОСОБА_4 згідно яких він є одруженим, працює лікарем стоматологом КНП «Стоматологічна поліклініка№1» м. Львова, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, не притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває;

- обставинами, що пом`якшують покарання у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують покарання і інші обставини, не зазначені в частині першій ст. 66 КК України, а саме, часткове добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій;

- обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи конкретні обставини справи, для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

В той же час, оскільки обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства, раніше не судимий, є особою молодого віку, працюючий, одружений, суд вважає за доцільне надати останньому можливість виправлення та перевиховання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки згідно статті 76 КК України.

Що стосується призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, то суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень, що висвітлив Пленум Верховного Суду України в п.21 Постанови №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що судам, у кожному випадку призначення покарання за ч.ч. 1, 2 ст. 286 та ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, повязані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Крім того, у п.20 Постанови №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Судовим розглядом було встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за межами міста Львова (м. Самбір Львівської області). При цьому, обвинувачений працює лікарем-стоматологом КНП «Стоматологічна поліклініка№1» у місті Львові. Разом з обвинуваченим в м.Самборі проживають його батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_10 , згідно висновку медико-соціальної експертної комісії № 356249 від 18 лютого 2021 року, є інвалідом 1 групи довічно та потребує стороннього догляду.

Позбавлення права керувати транспортним засобом, який є єдиним засобом для пересування в родині, на думку суду, може поставити обвинуваченого та його сім`ю в скрутне матеріальне становище, позбавить його можливості заробляти кошти, здійснювати належним чином догляд за батьком інвалідом, в тому числі і організацію його пересування, а відтак застосування такого додаткового покарання не буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.

Отже суд, враховуючи обставини справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність будь-яких даних у даному провадженні про те, що ОСОБА_4 раніше притягався до відповідальності за дії, пов`язані з порушенням правил дорожнього руху, визнання ним вини, надання потерпілій, яка порушила Правила дорожнього руху, що було визнано нею у суді, допомоги після ДТП, відшкодування матеріальних та моральних збитків, його відношення до скоєного, суд вважає вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також з урахування зазначених вище обставин кримінального провадження, суд відповідно до ч.2 ст. 69 КК України вважає можливим не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті як обов`язкове у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На переконання суду, призначення обвинуваченим такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для їх виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Щодо вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Потерпілою ОСОБА_6 13.04.2023 було заявлено цивільний позов у якому вона просить, стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 150000 грн. Цивільний позов мотивує тим, що внаслідок дій обвинуваченого вона зазнала:

- душевних страждань у зв`язку з отриманою травмою середньої тяжкості;

- душевного хвилювання у зв`язку з різкою зміною налагодженого ритму життя, внаслідок чого було порушено її звичайний уклад життя, відновлення якого вимагає від неї додаткового часу, зусиль та витрат;

-незворотніх негативних наслідків, зокрема вона кульгає на праву ногу та не відомо чи зможе в подальшому вилікувати коліно.

ОСОБА_6 вказує, що все вище описане наклало свій негативний відбиток на її життя і здоров`я та заподіяло моральну шкоду, яку оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко.

Потерпіла вказує, що відповідач частково відшкодував їй майнову шкоду у розмірі 1500 доларів США. Крім того, вказала відповідач в кабінеті слідчого вимагав від неї підписати заяву до Галицького суду м.Львів, що вона ніяких претензій до нього не має і що вона просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності. Додатково ОСОБА_6 зазначає, що в зв`язку отриманою з травмою в наслідок ДТП вона втратила роботу - адміністратора стоматологічної клініки.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частинами 2,3 ст. 83 ЦПК України, передбачено, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК)

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини цивільного відповідача, обставин за яких вчинено злочин, тривалості моральних страждань цивільного позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у зв`язку із вчиненням по відношенню до неї дій, суд вважає, що 50 000 грн. є достатнім розміром для відшкодування заподіяної даним кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Cуд не приймає доводи позивачки, що у зв`язку з отриманою травмою внаслідок ДТП вона втратила роботу - адміністратора стоматологічної клініки Bioclinic за адресою: Львівська область, с. Зимна Вода, вул.Тичини, 9, оскільки такі доводи не доведені належними та допустимими доказами. У суду відсутні будь-які підтверджуючі документи, що потерпіла була працевлаштована у зазначеній клініці або проходила там стажування із можливістю подальшого працевлаштування. Також відсутня письмова відмова роботодавця у працевлаштуванні потерпілої ОСОБА_6 .

В матеріалах кримінального провадження міститься копії розписки написаної та власноручно підписаної потерпілою ОСОБА_6 , відповідно до якої остання отримала від обвинуваченого ОСОБА_4 гроші в сумі 1500 доларів США як компенсацію за заподіяні їй моральні та матеріальні збитки внаслідок ДТП, що мала місце 07.11.2022 по вул. Тиктора у м. Львові, претензій морального чи матеріального характеру з даного приводу до ОСОБА_4 не має та в майбутньому мати не буде.

Станом на момент ухвалення судом вироку, тобто на 10.08.2023 року, згідно з офіційним валютним курсом НБУ на 10.08.2023, 1500 доларів США становить 54852.9 грн. (1500*36,5686=54852,9 грн.).

Таким чином, суд приходить до переконання, що заподіяна потерпілій ОСОБА_6 моральна шкода вже була відшкодована обвинуваченим під час досудового розслідування, а тому у задоволенні цивільного позову, слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги;розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вказане підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу,що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про стягнення витрат на правову допомогу немає.

Вирішення процесуальних питань.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України витрати на проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 та стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, а саме за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/4614-ІТ від 20.03.2023 року в сумі 1887,80 грн. та за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/4384-ІТ від 27.03.2023 року в сумі 1887,80 грн.

Арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року, - підлягає скасуванню.

Запобіжний захід ОСОБА_4 обраний не був.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ч. 6 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гри. 60 коп.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року на автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

- DVD-R диски - зберігати при матеріалах справи.

- автомобіль марки Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 залишити власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1