У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023

Справа № 331/2854/23

Провадження № 1-кс/331/889/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000458 від 03 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Запоріжжя, українка, громадянка України, має вищу освіту, не працевлаштована, не заміжня, має двух дітей, зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчий своє клопотання обґрунтовує тим, що 02 травня 2023 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом направленим на вбивство раніше знайомого ОСОБА_7 , у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті, утримуючи в руці предмет схожий на ніж, нанесла ним один удар в область грудної клітини, чим спричинила ОСОБА_7 одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені, масивну крововтрату, в наслідок чого останній помер в кареті швидкої медичної допомоги.

Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у умисному вбивстві тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

03.05.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вина підозрюваної ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами:

1.протоколом допиту;

2.протоколами огляду місця події;

3.протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законодавством передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано:

- наявністю вагомих доказів вчинення підозрюваною кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України;

- тяжкістю покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - карається позбавленням волі на строк від семи років до п`ятнадцяти років позбавлення волі;

- відсутністю у підозрюваної: стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, постійного джерела прибутку;

Також, на даний час є достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищезазначені факти дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути застосоване до неї судом, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим доведений ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Матеріалами провадження підтверджено ризик, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що підозрювана ОСОБА_6 та один з свідків між собою знайомі та перебуваючи на волі вона може впливати на його покази.

Характер встановлених ризиків свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, таких як особисте зобов`язання, передбаченого з огляду на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про доцільність обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваної з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити підозрюваним дії, передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України;

- особиста порука - на адресу Відділу поліції №2 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 , оскільки ніхто не наважується поручитися за неї, що негативно характеризує його особистість.

- застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваної ОСОБА_6 або її захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу.

- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, утриманців, місця роботи, що дає підстави вважати, що останню у м. Запоріжжя нічого не тримає.

На підставі вищевикладеного, та беручи до уваги те, що до підозрювана ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається сторона обвинувачення та чому не можна застосувати більш м`які запобіжні заходи не мають належного обґрунтування та є безпідставними, не обґрунтована підозра. Підозрювана має постійне місце проживання, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки( мати похилого віку знаходиться на її утримання, хворіє, цивільний чоловік знаходиться в ЗСУ, має двох дітей). Прохав суд застосувати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, можливо навіть із застосуванням електронного браслету.

ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, підтримала думку адвоката, суду пояснила, що вона не мала прямого умислу на вбивство, так як виник раптово конфлікт між нею та ОСОБА_7 .Також пояснила суду , що її мама хворіє, 1948 року народження , потребує постійного догляду, є на утриманні двоє дітей, але за домовленістю з їхнім батьком, вони проживають з ним, а вона сплачує аліменти, має постійне місце проживання, прохає застосувати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 3.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

3.05.2023 року, о 6 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

3.05.2023 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні нею вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом допиту; протоколами огляду місця події; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Таким чином, дослідженими в судовому зсіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів. Питання про те, чи утворюють такі дії склад злочинів та чи правильно вони кваліфіковані за ст.115 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховує наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього зобов`язань, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України передбачено обмежений перелік підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрювана, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не довели.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що виконання підозрюваною процесуальних обов`язків можуть забезпечити інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України,

Вирішуючи питання про обрання підозрюваній запобіжного заходу тримання під вартою, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював , що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.29,62 Конституції України).

Вирішуючи питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя, виходить з того, що вона має постійне місце проживання, , має на утриманні двох дітей, раніше не судима, проживає у цивільному шлюбі,доглядає за матір`ю 1948 року народження, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Наявною підставою, на час розгляду подання, для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , схильність переховуватись від органів слідства та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення , у якому підозрюється та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Доводи прокурора у судовому засіданні про те, що ОСОБА_6 , з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду жодним доказом не підкріплені і, на переконання слідчого судді , є лише припущенням.

Що стосується існування ризиків, передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчим в клопотанні та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків.

Прокурором не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленому ризику.

Посилання прокурора на вчинення тяжкого злочину не можуть слугувати єдиною підставою для обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу.

З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до підозрюваної при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду, з урахуванням даних про особистість підозрюваної та її процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає недопустимим обґрунтування прокурора необхідності обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише тяжкістю та особливостями злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , оскільки тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не мірою відповідальності за скоєне.

Водночас, з огляду на серйозність обвинувачення, а також для забезпечення якомога швидкого розгляду провадження по суті, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт ,так як саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

На думку суду, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрювану відчувати на собі певний тягар заборон.

Керуючись ст. ст.177,178, 181, 183, 196,369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000458 від 03 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово за виключенням явки до слідчого та суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік підозрювану ОСОБА_6 і повідомити про це слідчому судді.

Визначити строк дії ухвали два місяці: з 4 травня 2023 року по 4 липня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити слідчому, в провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1