В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.23 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області кримінальне провадження № 0000227 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нове Лубенського району Полтавської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою ступеня молодший спеціаліст, студентки Полтавського державного аграрного університету, не одруженої, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, раніше не судимої

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

02.07.2023 близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_4 разом із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_6 перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_6 виникла сварка. У ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 , схопивши правою рукою кухонного ножа, нанесла ОСОБА_6 один удар лезом ножа по задній поверхні грудної клітки справа. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани по задній поверхні грудної клітки справа, що проникає у плевральну порожнину з розвитком правобічного гемопневмотораксу (кров та повітря у плевральній порожнині), які утворилися від однократної дії колючо-ріжучого предмету, тобто маючого гострий кінець та ріжучий край, типу леза ножа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 274 від 01.08.2023 по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною повністю у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах, вказала, що вона щиро розкаюється у скоєному. Обвинувачена пояснила, що в той день вони з потерпілим домовилися випити спільно пива і в процесі розпивання пива у кімнаті будинку, в якому вона проживає, у них виник конфлікт, що переріс у штовханину. В ході штовханини вона випадково порвала його золотий ланцюжок, на що потерпілий цілеспрямовано порвав золотий ланцюжок, який був на ній, разом з ланцюжком він розірвав і сарафан. В ході конфлікту потерпілий образив її нецензурною лайкою і вийшов з будинку, як саме вона нанесла йому удар ножем вона точно не пам`ятає, бо була занадто схвильованою, і зрозуміла, що нанесла потерпілому рану ножем лише пізніше, після цього вона викликала медиків та почала надавати першу допомогу, перев`язала рану.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий вказав, що в той день прийшов до обвинуваченої, допоміг їй по господарству, запропонував їй випити пива, на що та погодилася. В процесі спільного розпивання пива у них виник конфлікт, ініціатором якого як вказав потерпілий, був він. Конфлікт переріс у штовханину, в ході якої обвинувачена ненавмисно зірвала з нього золотий ланцюжок, після чого він навмисно зірвав золотий ланцюжок з обвинуваченої, потерпілий не заперечував, що допустив по відношенню до обвинуваченої нецензурні образливі висловлювання. Після цього потерпілий вийшов з будинку і тільки тоді відчув, що його спина мокріє, він зрозумів, що поранений, як сталося саме поранення він не знає. Потерпілий вказує, що обвинувачена наздогнала його, коли він від втрати крові став на коліно і не міг рухатися далі, допомагала йому вернутися до будинку, підтримуючи його, викликала медиків і надала йому першу допомогу, перев`язавши рану. Потерпілий просив не карати обвинувачену, вказав, що не має претензій до обвинуваченої.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, обвинувачена, прокурор та потерпілий не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі, обвинувачена та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Своїми діями, які виразилися в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення і її протиправні дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.

При обранні міри та виду покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує те, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обстановку та обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання допомоги потерпілому безпосередньо після отримання ним тілесного ушкодження, те, що потерпіла є багатодітною матір`ю, має чотирьох дітей, те, що потерпілий раніше вчиняв щодо обвинуваченої акти домашнього насильства, не заперечував, що був ініціатором спільного розпивання пива, та що був ініціатором сварки, в результаті якої він отримав відповідні тілесні ушкодження), відсутність обтяжуючих покарання обставин, стан здоров`я ОСОБА_4 , яка є працездатною, за місцем проживання характеризується позитивно, суд також приймає до уваги зміст досудової доповіді щодо обвинуваченої, і приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без її ізоляції від суспільства. Крім того, оскільки наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної, суд приходить до висновку про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України. Суд вважає, що обвинуваченій потрібно призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Крім того, суд вважає, що до обвинуваченої слід застосувати положення ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 128 КПК України, особі якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Прокурором в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області заявлений цивільний позов, в якому прокурор просив стягнути ОСОБА_4 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 31537 грн. 17 коп.

У відзиві на позовну заяву захисник обвинуваченої вказала, що прокурор, звертаючись до суду із вказаним позовом, не обґрунтував підстави для представництва інтересів держави в особі Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавській області. Представник відповідача вказує, що обчислення понесених витрат на лікування ОСОБА_6 в сумі 31537,17 грн. згідно довідки КП «ЛЛІЛ» ЛМР № 01-8/2851 від 21.08.2023 року, на яку посилається прокурор у позовній заяві, не відповідає Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. На думку обвинуваченої проведений розрахунок витрат на лікування потерпілого є недостовірним. Крім того, захисник обвинуваченої вважає, що оскільки витрати на лікування ОСОБА_6 проводилися за рахунок, в тому числі коштів, місцевого бюджету, коштів НСЗУ, зарахування стягнутих сум на рахунок вказаного лікувального закладу, на її думку, є помилковим.

Прокурор підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов у кримінальному провадженні не визнала.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Детальний аналіз вказаних норм законодавства дозволяє зробити висновок, що прокурором здійснюється захист інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень. Перелік видів органів та суб`єктів вичерпний і розширеному трактуванню не підлягає. Як вбачається зі Статуту Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавській області, майно підприємства є власністю Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, засновником та власником підприємства є Лубенська міська рада Лубенського району Полтавській області, майно підприємства є власністю Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, органом управління підприємства є Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавській області, підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику та його виконавчому комітету, органу управління.

Суду не надано доказів того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив Лубенську міську раду Лубенського району Полтавської області про намір звернутися в інтересах міської ради з зазначеним цивільним позовом до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурор не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання Лубенською міською радою своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зазначено, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. В таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд встановив, що у прокурора на момент звернення з цивільним позовом до суду була відсутня підстава для представництва інтересів держави в суді, тому позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Такий висновок узгоджується і з висновками, які висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

Захисником заявлене клопотання про звільнення обвинуваченої від сплати витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у кримінальному провадженні, в сумі 7862 гривні. Своє клопотання захисник мотивувала тяжким матеріальним станом обвинуваченої, відсутністю інших доходів, крім соціальних виплат, тим, що вона сама виховує чотирьох дітей та вступила на навчання до вищого учбового закладу на контрактну форму навчання. Однак, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченої від сплати витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, оскільки обвинувачена отримує дохід у формі соціальних виплат, та не позбавлена можливості в процесі виконання вироку суду звернутися з клопотанням про відстрочення чи розстрочення процесуальних витрат, обґрунтувавши таке клопотання відповідними обставинами, які матимуть місце на той час. Таким чином, витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 . Арешт, який накладений на речові докази, підлягає скасуванню. Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 128-129, 349, 368, 370, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 121 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/117-23/10798-БД від 13.07.2023 в розмірі 5472 гривні 00 копійок, на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/117-23/10800-Д від 14.07.2023 в розмірі 1195 гривні 00 копійок, на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/117-23/10802-Д від 17.07.2023 в розмірі 1195 гривні 00 копійок, а всього стягнути 7862 (сім тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Цивільний позов прокурора про стягнення зОСОБА_4 на користь держави в особі Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавській області витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 31537 гривень 17 копійок залишити без розгляду.

Арешт, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 10.07.2023 скасувати.

Речові докази:

- майку червоного кольору з написом «adidas» з пошкодженнями та нашаруванням РБК, сліди рук, перекопійовані на 3 липкі стрічки, які наклеєно на аркуш паперу формату А-4, дактилокарту на ім`я ОСОБА_4 , ніж з РБК, дитячі штани з написом «next» з нашаруванням РБК, зразки крові потерпілого ОСОБА_6 та контроль марлі, зразки букального епітелію ОСОБА_4 , змиви з поверхонь долонь з лівої та правої рук ОСОБА_4 , зрізи та фрагменти зрізів нігтьових пластини з правої та лівої кистей рук ОСОБА_4 та ниточки стерильної марлі з нанесеними на них витяжками, зразок крові ОСОБА_4 та контроль марлі, залишки ниточок стерильної марлі з нанесеною на них витяжкою після проведення судово-цитологічної експертизи № 325 від 20-28.07.2023, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів в СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Незалежності, 14, сел. Оржиця Лубенського району Полтавської області знищити;

- шорти типу «джинси» синього кольору, майку зеленого кольору із зображенням квітів, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів в СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: вул. Незалежності, 14, сел. Оржиця Лубенського району Полтавської області повернути власнику;

- медичну картку №6087/844 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дослідженнями та результатами аналізів на 36 аркушах залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000227.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя