Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

17 липня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000019,

у с т а н о в и в :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2020 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 07.02.2020 між прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.163 КК України, і йому призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до формулювання обвинувачення у вироку, на початку 2019 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на території м. Києва, Особа 1 (матеріали досудового розслідування щодо якого виділено в окреме провадження № 0000014), знаючи, що відомості про телефонні розмови громадян України відсутні у вільному доступі і що, отримавши такі відомості, їх можливо збути за грошову винагороду, переслідуючи корисливу мету та мотив особистого збагачення, вирішив за грошову винагороду отримувати електронні файли з інформацією, яка містить таємницю телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, а саме, відомості про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості (вихідних та вхідних з`єднань, тощо), маршрутів передавання, ідентифікаційних ознак кінцевого обладнання телекомунікацій (абонентського номеру SIM-карти, ІМЕІ, МАС-адрес, ІР-адрес тощо), яке перебувало у зоні дії певних базових станцій у певний час, з подальшим використанням отриманої інформації у зазначеній діяльності та передачі її іншим особам за грошову винагороду. На виконання злочинного умислу, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , Особа 1 вступив у попередню змову, направлену на порушення таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, із співробітником органу безпеки - оперуповноваженим 4 відділу 3 управління ДОД Служби безпеки України (далі - СБУ) ОСОБА_4 , з яким домовився, що він буде підшукувати осіб, яким необхідна інформація про телефонні розмови інших осіб, а ОСОБА_4 буде незаконно її отримувати у свого знайомого співробітника органу безпеки - начальника 3 відділу 1 управління (з дислокацією у м. Краматорськ Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій області Особи 2, який з використанням спеціальних технічних засобів, призначених для негласного зняття інформації, буде незаконно її передавати ОСОБА_4 через акаунти месенджерів «Telegram» і «WhatsАpp», що зареєстровані за номером телефону НОМЕР_1 , а ОСОБА_4 , у свою чергу, буде передавати цю інформацію через акаунти месенджерів «Telegram» і «WhatsАpp», що зареєстровані за номером телефону НОМЕР_2 , Особі 1, який буде збувати вказану інформацію через зазначені акаунти месенджерів замовникам за грошову винагороду у розмірі 160-200 доларів США за один телефонний номер.

У подальшому упродовж листопада-грудня 2019 року на виконання злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час, Особа 1 домовився з ОСОБА_4 про те, що Особа 1, користуючись акаунтом у месенджері «Telegram», що зареєстрований за номером телефону НОМЕР_3 , отримуватиме замовлення від невстановлених груп та окремих користувачів щодо абонентів, по яким необхідна деталізація телефонних з`єднань. Після цього згідно з обумовленим планом Особа 1 буде передавати інформацію щодо ідентифікаційних ознак номерів абонентів телефонних операторів співробітнику СБУ ОСОБА_4 , який, в свою чергу, буде пересилати її співробітнику СБУ Особі 2 (щодо якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171), який з використанням спеціальних технічних засобів, призначених для негласного зняття інформації, буде отримувати таку інформацію та незаконно передавати її ОСОБА_4 через акаунти месенджерів «Telegram» і «WhatsАpp», а ОСОБА_4 буде передавати цю інформацію через акаунти месенджерів «Telegram» і «WhatsАpp» Особі 1, який буде збувати інформацію через зазначені акаунти месенджерів замовникам за грошову винагороду у розмірі 160-200 доларів США за один телефонний номер.

Упродовж листопада-грудня 2019 року на виконання злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 домовився з Особою 2 про те, що Особа 1, користуючись акаунтом «ІНФОРМАЦІЯ_2» у меcенджері «Telegram» (ім`я користувача ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який зареєстрований за номером телефону НОМЕР_3 , отримуватиме замовлення від невстановлених груп та окремих осіб щодо абонентів, по яким необхідна деталізація телефонних з`єднань. Після цього згідно із заздалегідь обумовленим планом Особа 1 буде передавати інформацію щодо ідентифікаційних ознак номерів абонентів телефонних операторів співробітнику СБУ ОСОБА_4 , який буде пересилати її співробітнику СБУ Особі 2.

Надалі після отримання такої інформації від ОСОБА_4 щодо ідентифікаційних ознак номерів абонентів телефонних операторів Особа 2, перебуваючи в зоні ООС (м. Краматорськ), використовуючи свої службові повноваження, на підставі службових записок у рамках роботи у контррозвідувальній справі категорії «контрозвідувальна перевірка» отримував через можливості відділу оперативно-технічних заходів (з дислокацією у м. Краматорську Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях відомості щодо телефонних з`єднань абонентів та здійснював їх пересилання через месенджер «Telegram», який зареєстрований за номером телефону НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який пересилав отриману інформацію Особі 1, а той, відповідно, замовнику.

Оплата за надані послуги замовником здійснювалась на номер карткового рахунку в АТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить Особі 1, який, у свою чергу, здійснював перерахування частини незаконно отриманих грошових коштів ОСОБА_4 та Особі 2 шляхом здійснення переказів на їх карткові рахунки.

Так, 20 листопада 2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , Особа 1 у вказаний вище спосіб отримав від ОСОБА_4 , а він, у свою чергу, отримав від Особи 2 електронний файл з інформацією, яка містить таємницю телефонних розмов за номерами оператора зв`язку НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які в подальшому передав користувачу акаунту «Telegram» « ОСОБА_6 », зареєстрованому на номер телефону НОМЕР_7 , з метою використання у діяльності зі збору інформації про осіб, за що отримав від останнього на рахунок № НОМЕР_4 в АТ «КБ «ПриватБанк» гроші в сумі 7 700 грн.

Крім того, 21 листопада 2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , Особа 1 у вказаний вище спосіб отримав від ОСОБА_4 , а він, у свою чергу, отримав від Особи 2 електронний файл з інформацією, яка містить таємницю телефонних розмов за номерами оператора зв`язку НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які в подальшому передав користувачу акаунту «Telegram» « ОСОБА_6 », зареєстрованому на номер телефону НОМЕР_7 , з метою використання у діяльності зі збору інформації про осіб, за що отримав від останнього на рахунок № НОМЕР_4 в АТ «КБ «ПриватБанк» гроші в сумі 7 700 грн.

Крім того, 3 грудня 2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , Особа 1 у вказаний вище спосіб отримав від ОСОБА_4 , а він, у свою чергу, отримав від Особи 2 електронний файл з інформацією, яка містить таємницю телефонних розмов за номерами операторів зв`язку НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , які в подальшому передав користувачу акаунту «Telegram» « ОСОБА_6 », зареєстрованому на номер телефону НОМЕР_7 , з метою використання у діяльності зі збору інформації про осіб, за що отримав від останнього на рахунок № НОМЕР_4 в АТ «КБ «ПриватБанк» гроші в сумі 8 143 грн.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.2 ст.163 КК України, а саме, порушення таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з використанням спеціальних технічних засобів, призначених для негласного зняття інформації.

30.06.2023 захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_4 скасувати і направити кримінальне провадження № 0000019 до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження, зазначає, що у викладі формулювання висунутого ОСОБА_4 обвинувачення суд першої інстанції, серед іншого, встановив вчинення начальником 3 відділу 1 управління (з дислокацією у м. Краматорськ Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій області Особою 2 ( ОСОБА_3 ) певних дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень. Між тим, ОСОБА_3 участь у судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не брав, а тому посилання у вироку на начебто встановлений факт злочинної змови та заздалегідь обумовленого плану між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_7 (Особою 1) порушують законні права та інтереси ОСОБА_3 , оскільки цим вироком по суті створено преюдицію, якою всупереч презумпції невинуватості констатовано вчинення злочину ОСОБА_3 як начальником 3 відділу 1 управління (з дислокацією у м. Краматорськ Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій області.

На переконання захисника, при затвердженні угоди про визнання винуватості суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в обвинувальному акті та самій угоди у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які вважаються встановленими, зазначено особу, яку можливо ідентифікувати, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на положення ст.24 КПК України, якою гарантовано право на перегляд судового рішення, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, та правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.03.2016 (справа № 5-347кс15), вважає, що має право на оскарження вироку суду першої інстанції.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поважність причин пропуску якого захисник мотивує тим, що дізнався про вказаний вирок 29.05.2023 у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 , оскільки прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання послався на нього як на доказ винуватості його підзахисного. До теперішнього часу на заяву про надання копії вироку щодо ОСОБА_4 відповідь він не отримав. Одночасно з цим захисник посилається на положення ч.3 ст.395 КПК України, згідно з якою, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, вважаю, що вона подана особою, яка не має на це права, з таких підстав.

Статтею 393 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу на вирок або ухвалу суду першої інстанції, до яких, серед іншого, відносяться підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник, а також інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 03.03.2016 (справа № 5-347кс15), конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст.393 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч.2 ст.24 КПК України.

Верховний Суд України у згаданій вище постанові наголосив на тому, що при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок на підставі угоди про визнання винуватості ухвалено щодо ОСОБА_4 , і в його мотивувальній частині зазначено про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 за попередньою змовою з Особою 1 та Особою 2, яка обіймала посаду начальника 3 відділу 1 управління (з дислокацією у м. Краматорськ Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій області. Всупереч твердженням в апеляційній скарзі цих даних недостатньо для того, щоб широкому колу осіб ідентифікувати інших конкретних осіб (у тому числі ОСОБА_8 ) як таких, що вчинили кримінальне правопорушення, що б давало підстави вважати, що судове рішення стосується їхніх прав, свобод чи інтересів.

Доводи в апеляційній скарзі, що суд у вироку всупереч презумпції невинуватості встановив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за попередньою змовою з його підзахисним, чим створив преюдицію, є безпідставними, оскільки вирок, ухвалений на підставі угоди стосовно однієї з декількох осіб, не має преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб, і визнання винуватості ОСОБА_4 не є доказом винуватості останніх.

Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 здійснюється в окремому провадженні, і оскаржений вирок не стосується його прав, свобод чи інтересів, а відтак захисник ОСОБА_2 не наділений правом у даному кримінальному провадженні подавати апеляційну скаргу, і її належить повернути.

У зв`язку з відсутністю законних підстав для відкриття провадження за апеляційною скаргою розгляд питання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000019 повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1