ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001727 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Кобче, Рожищенського району, Волинської області, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, на утриманні двоє дітей, непрацюючий, раніше судимий 22.12.2021 Яворівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 408 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 22.12.2021, та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з 29 вересня 2022 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 вересня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів, а також арешту майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 28 вересня 2022 року, близько 12 год. 45 хв., перебуваючи у кімнаті №7 приміщення ТзОВ «Клініка М.Долінського», що знаходиться за адресою: м.Луцьк, Волинської області, вул.Володимирська, 72, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи фізичне насильство, яке виразилося у здавлені руками шиї потерпілого заподіяв останньому, згідно висновку судово-медичного експерта №368 від 07.11.2022, тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини шиї, зламу лівих ріжків під`язикової кістки та щитовидного хряща гортані, дрібнокрапкових крововиливів черевного кольору в сполучно-тканинні оболонки очей, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, призвели до механічної асфіксії і в даному конкретному випадку викликали смерть ОСОБА_9 .

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 оскаржує вирок в частині призначеного судом покарання, вважаючи у цій його частині незаконним, необґрунтованим та невмотивованим через порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що призначений судом розмір безальтернативного виду покарання, визначений санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, є надто суворим, не узгоджується із ступенем тяжкості вчиненого ним злочину, а також особою винного. Зазначає, що судом безпідставно не віднесено до обставин, що пом`якшують покарання: визнання вини та щире каяття. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 мав намір відшкодувати заподіяні потерпілому збитки. Також вважає, що судом не враховано особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, батька інваліда 1 групи. Зважаючи на викладене, просить вирок суду від 23 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити. Пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив апеляцію сторони захисту, просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та доведеність його винуватості у вчиненні даного злочину, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

А тому, вирок суду у цій його частині на предмет законності та обґрунтованості апеляційним судом не перевіряється.

Тоді як доводи апеляційної скарги захисника про застосування до обвинуваченого надто суворих заходів примусу та можливість призначення йому до відбуття найменш суворого розміру покарання є безпідставними.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду вищої інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 розміру безальтернативного виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, судом першої інстанції з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання.

Судом зазначено, що вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Обвинувачений хоча фактично свою вину визнав, однак, раніше судимий, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, який спричинив невідворотні наслідки у виді смерті людини, в період іспитового строку за попереднім вироком, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення, не працює, характеризується посередньо.

Враховано судом першої інстанції також думка потерпілого, який наполягав на призначені суворого покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання судом цілком підставно не віднесено: щире каяття, оскільки обвинувачений дав суду суперечливі показання, лише в кінці судового розгляду фактично під тиском зібраних та досліджених доказів визнав свою вину, завдані матеріальні збитки не відшкодував, не вибачився перед потерпілим чи його представником, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи.

Обставинами, які обтяжують покарання, є рецедив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, і це не оспорюється в апеляційній скарзі.

Урахувавши усі зазначені вище обставини у їх сукупності, а також конкретні обставини та спосіб вчинення даного злочину, позицію потерпілої сторони, яка не є визначальною, проте ураховується у сукупності із іншими обставинами, ставлення самого обвинуваченого до вчиненого, місцевий суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому безальтернативного виду покарання у розмірі, визначеного санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, яке не є надто суворим, як вважає у поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, призначене з урахуванням усіх наведених ними доводів, та із застосуванням положень ст.71 КК України.

Призначене ОСОБА_8 покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого ним злочину, оскільки передбачені законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідають одне одному, а також загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України, а його ізоляція, шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари, і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для його зміни не убачається і апеляційним судом.

А відтак, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2023 року відносно останнього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: