Провадження №1-кс/369/2262/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002542 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002542 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що слідчими слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002542 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області.

Так, із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся голова Дмитрівської сілької ради ОСОБА_4 .

Відповдіно до заяви про вчинення злочину та додатків до неї встановлено, що у власності Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України перебувало нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, встановлено, що вказане нежитлове приміщення на сьогоднішній день є квартирою АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України ОСОБА_5 .

Право власності на вказану квартиру заресстрованона на підставі Ордеру № 7 на жиле приміщення від 25 липня 2018 року, який вианий самим ОСОБА_5

Встановлено, що в житлові приміщення можуть бути переведені, як виняток, нежилі приміщення, розташовані у цокольних поверхах, на перших поверхах, окремо розташовані нежитлові будинки для розміщення в них об?сктів житлового фонду, за умови їх розгашування у межах ОТГ, на землях житлової та громадської забудови, з урахуванням положень ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

До житлового фонду можуть бути переведені, як виняток, пежилі примішения. розташовані у житлових будинках і гуртожитках, які будуть використовуватись громалянами для поліпшення побутових умов.

Для переведення нежилих приміщень, нежитлових будинків до житлового фонду, окрім іншого, обов?язковим є одержання технічного висновку ліцензованої проектної організації про стан існуючих будівельних конструкцій, інженерних мереж та можливості їх подальшої експлуатації зі зміною цільового використання з метою використання їх як житло, з обгрунтуванням можливості розміщення об?єкту житлового фонду (проектно-кошторисна покументація). виготовленого проектною організацією, яка мас ліцензію на виконания таких видів робіт.

Проте, в Дмитрівській сільській раді відсутні будь-які відомості про проведення процедури зміни щільового призначення вказаного приміщення, тобто переведення нежитлового фонду в житловий.

Рішення про надання згоди на переведення нежитлового приміщения в житлове за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема шодо квартири № 4, Дмитрівською сільською радою не приймалось.

Таким чином, службові особи Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України вчинили привласнення майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Таким чином, квартира АДРЕСА_3 , є об`єктом кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом, тобто в розумінні статті 98 Кримінального процесуального кодексу України є речовим доказом.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 224), відповідно до інформаційної довідки належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , із встановленням заборони внесення змін до Державних реєстрів щодо зміни права власності, а також заборони їх відчуження (продажу, дарування, тощо), зміни, ведення будівельних/ремонтних робіт пов`язаних із зміною конфігурацій нерухомого майна.

В судове засідання прокурор не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчими слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002542 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України.

Із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся голова Дмитрівської сілької ради ОСОБА_4 з приводу того, що службові особи Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України вчинили привласнення майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Постановою від 03.07.2023 в рамках кримінального провадження квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 224), відповідно до інформаційної довідки належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Так, слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки прокурор не довів необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Також з матеріалів провадження вбачається, що відсутні жодні документи щодо залучення потерпілого та взагалі відсутні відомості щодо проведення слідчих дій, окрім як прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, то на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002542 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1