Провадження №1-кп/760/1773/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 22.12.2016 за №0000247 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні колегії суддів Солом`янського районного суду м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000247 від 22.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

21 березня 2023 року захисником ОСОБА_6 під час судового засідання заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки під час здійснення досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Суть клопотання зводиться до такого.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 22.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.

11 жовтня 2017 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

На момент здійснення повідомлення про підозру до ЄРДР було внесено відомості про вчинення 12-ти епізодів злочинної діяльності, а саме: 01.11.2016 по відношенню до ОСОБА_14 (1-й епізод, внесено до ЄРДР 22.12.2016), в листопаді 2016 року по відношенню до ОСОБА_15 (2-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), на початку лютого 2017 року по відношенню до ОСОБА_16 (3-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 24.02.2017 по відношенню до ОСОБА_17 (4-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 24.02.2017 по відношенню до ОСОБА_18 (5-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 09.03.2017 по відношенню до ОСОБА_19 (6-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 29.03.2017 по відношенню до ОСОБА_20 (7-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 05.04.2017 по відношенню до ОСОБА_21 (8-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 16.08.2017 по відношенню ОСОБА_22 (9-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 12.09.2017 по відношенню до ОСОБА_23 (10-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 10.10.2017 по відношенню до ОСОБА_24 (11-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 10.10.2017 по відношенню до ОСОБА_14 (12-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017).

04 грудня 2017 року постановою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_25 продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 11 лютого 2018 року.

23 січня 2018 року постановою заступника прокурора Київської області ОСОБА_26 продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 11 квітня 2018 року.

Водночас, 23 березня 2018 року постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 23.03.2018 матеріали кримінальних проваджень №0000769 за ч. 1 ст. 263 КК України за фактом зберігання ОСОБА_10 гранати (13-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), №0000182 за ч. 4 ст. 189 КК України по відношенню до ОСОБА_27 (14-й епізод, внесено до ЄРДР 13.03.2018) та №0000227 за ч. 4 ст. 189 КК України по відношенню до ОСОБА_28 (15-й епізод, внесено до ЄРДР 23.03.2018) об`єднано з первинним провадженням №0000247 за ч. 4 ст. 189 КК України.

10 квітня 2018 року постановою першого заступника Генерального прокурора Київської області ОСОБА_26 продовжено строк досудового розслідування до десяти місяців, тобто до 11 серпня 2018 року.

Продовження строку досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні до десяти місяців здійснено неуповноваженим суб`єктом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Так, положеннями ч. 2 ст. 294 КПК Українив редакції, яка діяла з дня набрання чинності Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» до 16 березня 2018 року, передбачалося, що, якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками.

Отже, продовження строків досудового розслідування злочинів здійснювалося лише прокурорами різних рівнів.

Із 16 березня 2018 року введені в дію положення ст. 294 КПК Україниу редакції Закону № 2147-VIII, відповідно до яких, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII).

Таким чином, у законі чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

Разом із тим, відповідно до приписів ч. 3 ст. 295-1 КПК України,слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Отже, положення закону недвозначно свідчать про те, що розширено права підозрюваного щодо участі у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав до продовження його строку. Запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні.

В аспекті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК Українита приписів Закону № 2147-VIII неправомірним є вирішення питання про продовження строків досудового розслідування не слідчим суддею, а прокурором, незалежно від того, чи були в подальшому кримінальні провадженні об`єднані з тими, відомості про які внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року.

Положення статей 217, 219 КПК Українине спростовують обґрунтованості такого висновку.

За приписами ч. 7 ст. 217 КПК Україниднем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (у редакції Закону № 2147-VIII).

Загальний строк досудового розслідування за правилами ч. 6 ст. 219 КПК Українипри об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому ст. 217 цього Кодексу, визначається: у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, - шляхом поглинання меншого строку більшим; у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої ч. 2 цієї статті.

Отже, кримінальні процесуальні норми, викладені у статтях 217, 219 КПК України, визначають день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень і особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання про продовження строків досудового розслідування в таких провадженнях, відмінних від загальних положень і приписів ст. 294 КПК України, вказані вище норми не містять.

При цьому, відповідно до п. 4 параграфа 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII, зміни щодо судового контролю за продовженням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом із тим загальні положення КПК Українине містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону № 2147-VIII. Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Отже, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК України.

Незастосування положень Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 23.03.2018 матеріали кримінальних проваджень №0000769 за ч. 1 ст. 263 КК України (внесено до ЄРДР 11.10.2017), №0000182, за ч. 4 ст. 189 КК України (внесено до ЄРДР 13.03.2018) та №0000227 за ч. 4 ст. 189 КК України (внесено до ЄРДР 23.03.2018) об`єднано з первинним провадженням №0000247 за ч. 4 ст. 189 КК України. Об`єднаному кримінальному провадження присвоєно номер №0000247.

Кримінальне провадження №0000247 від 22.12.2016 було об`єднане з кримінальним провадженням №0000227 від 23.03.2018.

Оскільки після об`єднання 23 березня 2018 року вищевказаних кримінальних проваджень, строк досудового розслідування 10 квітня 2018 року до десяти місяців було продовжено першим заступником Генерального прокурора Київської області ОСОБА_26 , а не слідчим суддею із підстав та у порядку, передбаченому законом, захисник ОСОБА_6 вважає, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 22.12.2016 закінчився 10 квітня 2018 року, у зв`язку з чим, це кримінальне провадження підлягає закриттю.

Вище зазначена позиція знайшла своє відображення у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду верховного суду від 31.10.2022 по справі № 753/12578/19.

Захисники та обвинувачені підтримали вказане клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження провадження, надав суду пояснення, суть яких зводиться до такого.

Так, в редакції Закону № 1697-VII, що діяла до 16 березня 2018 року, продовження строку досудового розслідування належало до повноважень прокурора, від строку на який слід було продовжити строк досудового розслідування, залежав лише ієрархічний рівень прокурора за системою органів прокуратури.

Законом № 2147-VIII, яким внесено зміни до ст. 294 КПК України, було визначено, що якщо подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 6 чи до 12 місяців, то це питання вирішує слідчий суддя.

Водночас прикінцеві положення Закону № 2147-VIII містять застереження щодо застосування правил продовження строку досудового розслідування та передбачають, що зазначені зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року).

Аналіз вказаних змін до порядку продовження строків досудового розслідування свідчить, що повноваження слідчого судді щодо продовження цих строків однозначно поширюються на провадження, які розпочаті з 16 березня 2018 року.

Так, законодавець сам визначив, що зміни до ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року).

Фактично таке застереження у прикінцевих положеннях названого Закону є винятком з правила і законодавець не випадково встановив дію цього правила у часі. В даному випадку він поширив дію положень ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII лише на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР після 16 березня 2018 року, тим самим обумовив особливості їхнього застосування.

Законодавець вказівкою на те, що на провадження (внесені до 16 березня 2018 року) не поширюються нові положення про визначення строків досудового розслідування, в тому числі і про продовження строків досудового розслідування, фактично надав старій редакції ст. 294 КПК України переважаючу дію. Адже ці «старі» положення за законодавчим формулюванням поширюються на ті провадження, відомості про які були внесені до 16 березня 2018 року.

Таке законодавче застереження щодо дії «старих» положень не суперечить ст. 5 КПК України, оскільки фактично законодавцем встановлено виняток, спеціальне положення про застосування положень ст. 294 КПК України у редакції, яка діяла до 16 березня 2018 року.

Як наслідок, у провадженнях, що внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року строки досудового розслідування уповноважений продовжувати саме прокурор.

Крім того, саме такий режим повинен поширюватися і на ті провадження, які об`єднані з кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР до 16 березня 2018 року. Адже правовий режим в об`єднаному кримінальному провадження прямо пов`язаний із тим правовим режимом, який діяв у тому провадженні, що було внесено до ЄРДР раніше.

Такий висновок безпосередньо слідує із положень ч. 7 ст. 217 КПК України - днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Так, за умови об`єднання матеріалів декількох досудових розслідувань утворюється одне об`єднане кримінальне провадження, якому, відповідно, присвоюється номер того провадження, що було розпочато раніше, а тому й правовий режим у об`єднаному кримінальному провадженні визначається згідно з тим процесуальним порядком продовження строку досудового розслідування, який передбачений для провадження, що було розпочато раніше.

Отже, у разі продовження строку досудового розслідування підлягає застосуванню той правовий режим, який діяв на момент внесення до ЄРДР відомостей щодо того провадження, яке розпочалося раніше.

У кримінальних провадженнях (внесених до 16 березня 2018 року) і тих, які з ними об`єднані, суб`єктом продовження строків досудового розслідування є прокурор, оскільки законодавець чітко визначив, що положення Закону № 2147-VIII не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, якщо продовження строку досудового розслідування тих кримінальних проваджень, відомості про які було внесено до ЄРДР до 16 березня 2018 року, було компетенцією прокурора відповідного рівня, то й у випадку його об?єднання з іншим провадженням, відомості про яке до ЄРДР було внесено з 16 березня 2018 року, така компетенція прокурора є незмінною.

Відтак позиція захисту про те, що прокурор не мав повноважень на продовження строків досудового розслідування є хибною, виходячи з правової логіки положень ч. 7 ст. 217 КПК України - днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Також прокурор вказав на неможливість закриття кримінального провадження, оскільки ч. 4 ст. 189 КК України, у якій обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до таких висновків.

11 жовтня 2017 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

На момент здійснення повідомлення про підозру до ЄРДР було внесено відомості про вчинення 12 епізодів злочинної діяльності, а саме: 01.11.2016 по відношенню до ОСОБА_14 (1-й епізод, внесено до ЄРДР 22.12.2016), в листопаді 2016 року по відношенню до ОСОБА_15 (2-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), на початку лютого 2017 року по відношенню до ОСОБА_16 (3-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 24.02.2017 по відношенню до ОСОБА_17 (4-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 24.02.2017 по відношенню до ОСОБА_18 (5-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 09.03.2017 по відношенню до ОСОБА_19 (6-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 29.03.2017 по відношенню до ОСОБА_20 (7-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 05.04.2017 по відношенню до ОСОБА_21 (8-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 16.08.2017 по відношенню ОСОБА_22 (9-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 12.09.2017 по відношенню до ОСОБА_23 (10-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 10.10.2017 по відношенню до ОСОБА_24 (11-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), 10.10.2017 по відношенню до ОСОБА_14 (12-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017).

04 грудня 2017 року постановою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_25 продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 11 лютого 2018 року.

23 січня 2018 року постановою заступника прокурора Київської області ОСОБА_26 продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 11 квітня 2018 року.

Водночас, 23 березня 2018 року постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 23.03.2018 матеріали кримінальних проваджень №0000769 за ч. 1 ст. 263 КК України за фактом зберігання ОСОБА_10 гранати (13-й епізод, внесено до ЄРДР 11.10.2017), №0000182 за ч. 4 ст. 189 КК України по відношенню до ОСОБА_27 (14-й епізод, внесено до ЄРДР 13.03.2018) та №0000227 за ч. 4 ст. 189 КК України по відношенню до ОСОБА_28 (15-й епізод, внесено до ЄРДР 23.03.2018) об`єднано з первинним провадженням №0000247 за ч. 4 ст. 189 КК України.

Тобто, 23 березня 2018 року кримінальне провадження №0000247 від 22.12.2016 було об`єднане, серед інших, з кримінальним провадженням №0000227 від 23.03.2018.

10 квітня 2018 року постановою першого заступника Генерального прокурора Київської області ОСОБА_26 продовжено строк досудового розслідування до десяти місяців, тобто до 11 серпня 2018 року.

Одночасно, із 16 березня 2018 року введені в дію положення ст. 294 КПК Україниу редакції Закону № 2147-VIII, відповідно до яких, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК Українив редакції Закону № 2147-VIII).

Таким чином, у законі чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

Разом із тим відповідно до приписів ч. 3 ст. 295-1 КПК Українислідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Отже, положення закону недвозначно свідчать про те, що розширено права підозрюваного щодо участі у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав до продовження його строку. Запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні.

В аспекті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК Українита приписів Закону № 2147-VIII неправомірним є вирішення питання про продовження строків досудового розслідування не слідчим суддею, а прокурором, незалежно від того, чи були в подальшому кримінальні провадженні об`єднані з тими, відомості про які внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року.

Положення статей 217, 219 КПК Українине спростовують обґрунтованості такого висновку.

За приписами ч. 7 ст. 217 КПК Україниднем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (у редакції Закону № 2147-VIII).

Загальний строк досудового розслідування за правилами ч. 6 ст. 219 КПК Українипри об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому ст. 217 цього Кодексу, визначається: у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, - шляхом поглинання меншого строку більшим; у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої ч. 2 цієї статті.

Отже, кримінальні процесуальні норми, викладені у статтях 217, 219 КПК України, визначають день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень і особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання про продовження строків досудового розслідування в таких провадженнях, відмінних від загальних положень і приписів ст. 294 КПК, вказані вище норми не містять.

При цьому, відповідно до п. 4 параграфа 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII, зміни щодо судового контролю за продовженням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом із тим, загальні положення КПК Українине містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону № 2147-VIII. Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Отже, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК України.

Незастосування положень Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Суд погоджується зі стороною захисту, що продовження строку досудового розслідування у об`єднаному 23 березня 2018 року кримінальному провадженні (кримінальне провадження №0000247 від 22.12.2016 було об`єднане з кримінальним провадженням №0000227 від 23.03.2018) мало здійснюватися саме слідчим суддею у порядку, передбаченому законом, а не прокурором.

Відтак, продовження 10 квітня 2018 року постановою першого заступника Генерального прокурора Київської області ОСОБА_26 строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 22.12.2016 до десяти місяців є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 22.12.2016 сплинув 10 квітня 2018 року, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.314 КПК України підлягає до задоволення.

Водночас, колегія суддів вважає доводи прокурора неспроможними основуючись, у тому числі, на висновку щодо застосування норм права, який викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 31.10.2022 по справі № 753/12578/19.

Так, у вказаній постанові Верховного суду визначено, що продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

Положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування виникають з моменту направлення в спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього звернення із відповідним клопотанням до повноважного суб`єкта у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 295-1 КПК, і до них застосовуються положення цього Кодексу, чинні на момент початку виконання відповідної дії або прийняття процесуального рішення.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора щодо неможливості закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 189 КК України, так як він є злочином проти життя та здоров`я, оскільки безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, є врегульовані законом суспільні відносини власності, тобто право власності, і відповідно до обвинувачення особи не посягали на життя та здоров`я інших осіб. Більше того, як вбачається з обвинувального акта, обвинувачені жодного разу особисто не зустрічались з потерпілими для висловлення відповідних погроз.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 1 лютого 2022 року по справі № 330/2893/20.

Також, захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про скасування арешту автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/36192/17 від 23.10.2017.

На думку захисту ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, оскільки постановлена без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи. Зокрема стороною обвинувачення не доведено відповідності арештованого майна критеріям встановленим ст. 98 КПК України,а слідчим суддею грубо порушено ст. 41 Конституції України та вимоги, передбачені ч. 4 ст. 173 КПК України, якими зобов`язано застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна і такий спосіб, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Із вказаної ухвали вбачається, що арештований автомобіль має суттєве значення для справи та є речовим доказом в кримінальному провадженні, а також вказано, що він може бути конфіскований за рішенням суду, оскільки ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Прокурор заперечив проти скасування арешту зі вказаного автомобіля. Втім, у судовому засіданні не зміг пояснити, яке значення має цей автомобіль для справи та доказом яких обставин він може слугувати у кримінальному провадженню за обвинуваченням осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України.

У зв`язку з викладеним, а також оскільки колегія суддів дійшла до висновку щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, вважаємо, що клопотання про скасування арешту майна також підлягає задоволенню.

Зрештою, обвинувальний акт повинен бути складений, затверджений, вручений та безпосередньо направлений до суду в межах строку досудового розслідування. Кінцевим моментом досудового розслідування є безпосереднє направлення обвинувального акта до суду. Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою його закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Здійснення ж судового провадження за наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке веде до безумовного скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

З огляду на положення ст. 2 КПК України, згідно з якою до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та з метою недопущення істотного порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої ст. 28 КПК України, щодо розумних строків, колегія суддів приходить до переконання щодо можливості та необхідності закриття кримінального провадження № 0000247 від 22.12.2016 на цьому етапі судового розгляду у зв`язку зі встановленням підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 28, 219, 284, 370, 371, 372, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000247 від 22.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/36192/17 від 23.10.2017 на автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 , - скасувати.

Автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні ФОП « ОСОБА_29 », ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - передати (повернути) ОСОБА_10 , як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали не пізніше дня, наступного за днем її постановлення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий

Судді