Справа №700/909/20
провадження № 1-кс/694/605/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (справа №700/909/20),

в с т а н о в и в:

До Звенигородського районного суду Черкаської області із Черкаського апеляційного суду у порядку ст. 34 КПК України надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (справа №700/909/20).

Заява про відвід мотивована тим, що під час підготовчого судового засідання головуючий суддя ОСОБА_4 повідомив, що «дуже добре знає як батьків потерпілих так і особисто батька обвинуваченого, з яким перебуває у дружніх стосунках. Будучи адвокатом суддя ОСОБА_4 був захисником батька обвинуваченого, що вказує на прямий конфлікт інтересів». Таким чином, участь судді ОСОБА_4 у розгляді кримінального провадження у сторони захисту викликає об`єктивний сумнів щодо неупередженості судді.

Суддя ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву про розгляд заяви про відвід без його участі,щодо вирішення питання про відвід покладається на розсуд суду.

Прокурор, потерпілі, обвинувачений та його захисник (заявник) в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином.

КПК не встановлює перешкод для розгляду заяви про відвід у випадку не прибуття належним чином повідомлених учасників. Водночас суддя не встановив обставин, які б вимагали відкладення часу розгляду заяви про відвід судді. За таких обставин, суддя вважає, що неявка осіб, які не прибули в судове засідання, не перешкоджає вирішенню відводу.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши заяву про відвід та перевіривши викладені в ній доводи, суд приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які можуть бути підставою для відводу судді, а саме:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід

повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні.

Як вбачається із заяви про відвід адвоката ОСОБА_3 в ній не зазначено конкретну підставу, передбачену ст. 75 КПК України, а лише вказується на те, що суддя повідомив, що особисто знайомий з батьками потерпілих та батьком обвинуваченого, з яким перебуває у дружніх стосунках. Саме ця обставина викликає у сторони захисту сумнів в упередженості судді.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Коли вирішується, чи є в цьому випадку законні підстави побоюватися, що конкретному органу не вистачає неупередженості, то позиція тих, хто про це стверджує, важлива, але не є визначальною. Визначальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно виправданими (рішення ЄСПЛ Kyprianou проти Кіпру [GC], № 73797/01, п. 118, ЄСПЛ 2005 ...; Феррантеллі та Сантангело проти Італії, рішення від 07 серпня 1996 року, Доповіді 1996-III, с. 951-52, п. 58 та Wettstein v. Switzerland, № 33958/96, п. 44, CEDH 2000-XII).

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості.

З огляду на це, на думку суду сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись у тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують

наявність підстав для відводу.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України, виключають участь судді ОСОБА_4 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що ним може бути проявлено упередженість. Доводи заявника про те, що суддя ОСОБА_4 особисто знайомий з батьками потерпілих та обвинуваченого є не підтвердженими припущеннями щодо наявності сумнівів в об`єктивності головуючого. Такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими. Крім того, особисте знайомство судді з громадянами в невеликому населеному пункті, де він проживає та працює є нормальним явищем та не може слугувати підставою для відводу у справах, які цей суддя розглядає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, які наведені адвокатом ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 не доведені, не ґрунтуються на вимогах КПК України та не можуть бути підставою для відводу судді, а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 107, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (справа 700/909/20) - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1