Справа №592/6141/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/50/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/6141/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якої відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 та змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням передбачених законом обов`язків, оскільки наявні в матеріалах провадження докази на підтвердження обгрунтованості підозри не є вагомими, підозрюваний є особою з інвалідністю III групи, має цивільну дружину, матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду, під час тримання під вартою дотримувався застосованого до нього запобіжного заходу, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК є недоведеним, що не було з достатньою повнотою враховано слідчим суддею. Зазначає також, що органом досудового розслідування не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки його підзахисного.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 154, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 301-1, ч. 2 ст. 156 КК в кримінальному провадженні № 0000822 від 24.05.2022.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2022 підозрюваному ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді цього ж суду від 02.09.2022 був продовжений.

Зважаючи на те, що завершити досудове розслідування щодо ОСОБА_8 не є можливим, слідчим було подано клопотання про продовження останньому строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, продовженого ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.09.2022, у зв`язку з тим, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу підозрюваному, передбачені у п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, існують та не зменшилися.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2022 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 11.11.2022 включно. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, продовжують існувати та не зменшилися, існують об`єктивні обставини, які не дають можливості завершити досудове розслідування, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від захисника ОСОБА_9 надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі підозрюваного ОСОБА_8 , від якого будь-яких клопотань не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження у відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а згідно п. 3 ч. 2 цієї статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. При цьому пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Правило дотримання п`ятиденного строку на оскарження ухвал слідчого судді з дня їх оголошення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, а тому, не маючи повного тексту судового рішення, на думку колегії суддів захисник ОСОБА_9 був позбавлений такої можливості.

Захисник ОСОБА_9 був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частини ухвали 13.09.2022, але відомості про отримання повного тексту ухвали слідчого судді в матеріалах провадження відсутні, тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує як можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду умисних злочинів проти статевої свободи і статевої недоторканості особи та особливо тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також продовжувати займатися злочинною діяльністю і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема, від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою всупереч доводів захисника ОСОБА_9 є достатніми, а доведення факту вчинення злочинів є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що підозрюваний із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні ряду злочинів проти статевої свободи і статевої недоторканості особи, йому відомі свідки потерпілі в даному провадженні, а тому може вчинити певний тиск на учасників кримінального провадження, що з урахуванням усіх фактичних обставин провадження, на думку колегії суддів, і свідчить про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим, зважаючи на кількість епізодів злочинної діяльності.

Колегія суддів, вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваного, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів на підтвердження обставин, які викладені в клопотанні про продовження запобіжного заходу та недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження. Слідчим суддею першої інстанції при розгляді клопотання судом в повній мірі було враховано в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тяжкість правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, обґрунтованість підозри, тощо, а також те, що досудове розслідування не закінчено.

Твердження сторони захисту про необхідність застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на думку колегії суддів, є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення слідчого судді суду першої інстанції належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 має цивільну дружину, матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду, під час тримання під вартою дотримувався застосованого до нього запобіжного заходу, не спростовують та не мінімізують на даному етапі досудового розслідування наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку можливо лише застосуванням такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і посилання захисника на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, оскільки на підтвердження його доводів в апеляційній скарзі, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржено ухвали (ст. 409, 421 КПК).

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Поновити захиснику ОСОБА_10 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2022.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2022 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4