ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 Справа №607/11823/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000003, відомості про яке 24 травня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, стрільця-санітара третього відділення охорони другого взводу охорони другої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , старшого солдата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402, ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015),

В С Т А Н О В И В:

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-санітара третього відділення охорони другого взводу охорони другої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, близько 10 годин 15 хвилин 20 травня 2022 року, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши законний наказ свого начальника - тимчасово виконуючого обов`язки командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 вибути в район виконання завдань за призначенням ( АДРЕСА_4 ), не виконав дії, передбачені цим наказом, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу та вчинив непокору - інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), тобто непокору інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім цього, старший солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 , без поважних причин о 21 годині 30 хвилин 27 травня 2022 року не з`явився та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 14 годині 25 хвилин 09 червня 2022 року добровільно прибув за викликом органу досудового розслідування до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем крім строкової служби.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби).

12 вересня 2023 року між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, щиро розкаюється. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015) - у виді позбавлення волі на строк п`ять років, та за ч.4 ст.402 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки, а остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити із врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Також в угоді вказано про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 положень ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на три роки.

Під час укладення даної угоди враховуються характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також передбачені ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, а також те, що ОСОБА_4 добровільно призваний до Збройних Сил України задля захисту суверенітету України та бажає проходити військову службу, При укладенні угоди враховані обставини, передбачені ст.470 КПК України. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Частина 4 вказаної статті також передбачає, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У відповідності до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402, ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування у даному випадку положень статті 75 КК України, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.75 КК України (в редакції змін, внесених Законом України №2839-IX від 13.12.2022) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У зв`язку із набранням 27.01.2023 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-IX від 13.12.2022 посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування, зокрема положень статті 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

При цьому із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015) - 27 травня 2022 року, тобто до внесення змін Законом України №2839-IX від 13.12.2022 до ст.75 КК України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За таких обставин, враховуючи, що ч.1 ст.75 КК України в редакції на день розгляду кримінального провадження погіршує становище обвинуваченого порівняно із вказаною нормою в редакції станом на день вчинення кримінального правопорушення, та беручи до уваги положення ст.5 КК України, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність правових підстав для застосування інституту умовного звільнення від відбування покарання до призначеного обвинуваченому покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім цього, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 у користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судової почеркознавчої експертизи документів від 29 липня 2022 року №СЕ-19/120-22/6809-ПЧ в розмірі 3398,04 грн.

Також судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався та речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.124, 314, 368, 369, 374, 475, 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити укладену між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402, ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч.4 ст.402 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), із застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015) - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.4 ст.402, ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження засудженим військової служби, а в разі його звільнення з військової служби на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 у користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судової почеркознавчої експертизи документів від 29 липня 2022 року №СЕ-19/120-22/6809-ПЧ в розмірі 3398,04 грн.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1