ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 182/398/18

Провадження № 1-кп/210/316/23

"26" квітня 2023 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.1, 6, ст.185 ч.5, ст.187 ч.4, ст.257, ст.263 ч.1, 289 ч.3 КК України, в рамках кримінального провадження №0001896 від 11 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року визначена підсудність кримінального провадження №0001896 від 11 травня 2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.1, 6, ст.185 ч.5, ст.187 ч.4, ст.257, ст.263 ч.1, 289 ч.3 КК України, за Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 березня 2023 року, кримінальне провадження передано для розгляду судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , як головуючому судді. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 07 березня 2023 року, визначено склад колегії суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, котрий в подальшому неодноразово було продовжено, останній раз 09 березня 2023 року, та строк дії котрого закінчується 07 травня 2023 року.

До спливу строку дії запобіжного заходу судове провадження не може бути закінченим.

Прокурор у судовому засіданні вважав доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачується, та з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України, про що надав суду відповідне письмове клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, - адвокат ОСОБА_7 , кожен окремо проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого заперечували, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт. Посилалися на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тривале перебування обвинуваченого під вартою, його сімейний стан, наявність утриманців, міцні соціальні зв`язки.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ст.331 ч.ч.1, 3 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.1, 6, ст.185 ч.5, ст.187 ч.4, ст.257, ст.263 ч.1, 289 ч.3 КК України. За вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені ст.177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. При цьому суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має дружину та дітей, та вважає, що ці відомості не зменшують встановлені судом ризики.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну йому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд вважає необґрунтованим. При цьому суд бере до уваги встановлені судом ризики та вважає, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання цим ризикам.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів.

При цьому суд враховує, що пунктом 219 Рішення ЄСПЛ «Нечепорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року, визначено що питання проте, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. В цьому рішення зазначено, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей, продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Також суд вказав, що подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою, але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Зважаючи на викладене, суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є, зокрема, життя людини. Тому законодавець, реалізуючи волю народу, відносить вбивство до найбільш тяжких злочинів. Отже є безумовною та безспірною та обставина, що справи про вбивство, їх правильне та справедливе вирішення, мають великий суспільний інтерес та значення, незважаючи на те, чи маються активні прояви такого інтересу у вигляді публікацій в засобах масової інформації, запитів, присутності засобів масової інформації в залі судового засідання та таке інше. У судовому засіданні не добуто доказів того, що обвинувачення є необґрунтованим. На переконання суду інтерес й безпека суспільства та інтереси забезпечення розгляду справи, безперешкодного здійснення судочинства по цій справі, потребують запобігти зазначеним вище ризикам. Отже з урахуванням викладеного, з урахуванням характеру дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , незважаючи на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, суд не знаходить підстав для звільнення його з-під варти.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком в межах 60 днів, до 24 червня 2023 року включно.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, санкції статей, які передбачають міру покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, та перешкоджає ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

При цьому, обвинуваченим та його захисником не наведено суду достатніх та вагомих підстав, котрі б слугували зміні запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 196, ч.1, ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу, - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого обраного запобіжного заходу, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 24 червня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити та направити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її постановлення до Дніпровського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - у той же строк з моменту її отримання.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3