Справа № 643/4743/23
Провадження № 1-кс/643/715/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001968 від 06.06.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.03.2012 за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 121, ст. 395, ст.ст. 70, 71 КК України на 7 років позбавлення волі, звільнився 09.08.2017 за відбуттям строку покарання, зареєстрованого місця проживання не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин: 05.06.2023, приблизно о 22:00, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання на кухні квартири АДРЕСА_2 , після сумісного вживання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку зі своїм знайомим ОСОБА_7 під час якої у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 .

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який має колюче-ріжучі властивості, бажаючи настання смерті ОСОБА_7 шляхом спричинення тілесних ушкоджень останньому, тримаючи ніж в правій руці, припускаючи настання можливих наслідків своїх дій у вигляді смерті ОСОБА_7 та бажаючи діяти саме таким чином зі значною силою наніс клинком вищевказаного ножа один удар в область грудної клітини зліва ОСОБА_7 , чим спричинив останньому проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, однак не довів до кінця свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 , оскільки останнього лікарями бригади швидкої медичної допомоги було доставлено до Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Народної академії медичних наук України», де надано своєчасну медичну допомогу та збережене життя.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та останньому 06.06.2023 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, раніше судимий, знайомий з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні вважає, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків та, з метою запобігання даним ризикам, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, дав пояснення відповідно до викладених в ньому доводів та просив задовольнити.

Підозрюваний не спростовував фактичні обставини інкримінованого йому злочину, разом з тим зазначив, що діяв в межах необхідної оборони, так як саме потерпілий почав його бити. Посилаючись на те, що не мав умислу завдати смерті потерпілому, а на тепер не має наміру переховуватись від слідства чи суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Захисник зазначив, що кваліфікація дій його підзахисного та, відповідно, підозра не обґрунтовані, так як умислу на вчинення вбивства ОСОБА_6 не мав, що підтверджується його особистими показаннями та показаннями потерпілого, свідків, в яких не має протиріч. На це вказують й фактичні обставини, а саме відсутність тяжких наслідків для потерпілого, завдання останньому лише одного не прицільного удару ножем, яким не пошкоджено внутрішні органи. З погляду на ці обставини можна казати, що зазначені прокурором ризики відсутні та перелічені у клопотанні лише формально, так як не підтверджені жодним доказом. ОСОБА_6 тривалий час мешкає за однією адресою з цивільною дружиною, після звільнення з місць позбавлення волі у 2017 році до кримінальної відповідальності не притягався та кримінальних правопорушень не вчиняв, потерпілий та свідки вже допитані, їх показання не протирічать показанням підозрюваного.

Отже, підозра ОСОБА_6 не обґрунтована, об`єктивних підстав для переховування від слідства чи впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження у ОСОБА_6 не має, що виключає необхідність застосування до останнього будь-якого запобіжного заходу.

Разом з тим, захисник просив в разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу обмежитись застосуванням домашнього арешту, якого буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне: ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні злочину, який класифікується як особливо тяжкий та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. Підозра ОСОБА_6 на теперішній час обґрунтована наступними доказами: даними, зафіксованими в протоколі огляду місця події від 06.06.2023; протоколах допитів свідків та потерпілого; медичною довідкою з первинним діагнозом потерпілого тощо.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, як зазначено в ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу враховуються, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей тощо.

Прокурор просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність 2-х ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування або суду та незаконного впливу на свідків і потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини злочину, характер та локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, той факт, що наразі триває початкова стадія досудового розслідування зібрані стороною обвинувачення на даний момент докази можна вважати такими, що дають достатні підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікованого саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

З цих підстав посилання захисника на необґрунтованість підозри як на підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчий суддя вважає хибним, так як ступінь доведеності підозри на цьому етапі провадження не є виключною обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається. Такі висновки суд робить опираючись на рішенні Європейського суду з прав людини у справі Чеботар проти Молдови від 13.11.2007.

Доводи сторони захисту щодо відсутності будь-якого з ризиків, зазначених стороною обвинувачення, суд вважає необґрунтованими. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа Ілійков проти Болгарії, 2001 рік). В разі доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі. Вказані обставини наряду з особистістю ОСОБА_6 , який раніше судимий за скоєння злочину проти життя та здоров`я особи та відбував покарання у вигляді позбавлення волі, тобто обізнаний у невідворотності покарання, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого місця проживання не має, не одружений, дітей чи інших осіб на утриманні не має, отже не має міцних соціальних зв`язків дозволяють зробити висновок про існування ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Не є безпідставним і твердження прокурора про існування ризику незаконного впливу на потерпілого, з яким ОСОБА_6 добре знайомий, так як неодноразово вживав з ним алкогольні напої та дозволяв ночувати за місцем свого проживання. При цьому показання потерпілого мають одне з ключових значень для оцінки й кваліфікації дій підозрюваного, який може застосувати спроб для їх зміни потерпілим. Можливість незаконного впливу з боку підозрюваного на свідка в особі його цивільної дружини, яка є очевидцем злочину, беззаперечно існує з тих же причин.

Таким чином, з погляду на обґрунтованість підозри, особистість підозрюваного, враховуючи відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, наявність двох ризиків, закріплених в ст. 177 КПК України, суд вважає, що прокурором доведена необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, отже на теперішній час існують як формальні, передбачені кримінальним процесуальним законом, так і фактичні, встановлені під час досудового розслідування обставини, які вказують на необхідність задоволення клопотання.

Згідно положень ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення розміру застави суд не знаходить.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-198, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 07:05, 06.06.2023.

Строк дії ухвали до 04.08.2023.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_____________2023 року о ________ годині.