Справа № 724/1180/23
Провадження № 1-кп/724/88/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області кримінальне провадження № 0000115 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дарабани, Хотинського району, Чернівецької області, маючого середню-спеціальну освіту, одруженого, працюючого в Хотинській міській раді Чернівецької області на посаді підсобний робітник, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та обмежено придатним до військової служби, у відповідності до вимог Наказу Міністерства Оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», приймається та проходить військову службу, у визначених зазначеним положенням родах військ, частинах підрозділах, перебуваючи 11.04.2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, отримав повістку про прибуття на 15 год., 14.04.2023 року, для відправки у війська.

В подальшому, діючи умисно, без поважних на те причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 за № 2232 - XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за № 3543 - XII, будучи належним чином оповіщеним про прибуття та не маючи правових підстав на відстрочку від призову, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як на дату вказану в повістці так і в подальшому, у результаті чого ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав зазначив, що він працює в Хотинській міській раді, 11 квітня 2023 року, коли він йшов на роботу, до нього підійшли працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 та попросили проїхати з ними до центру комплектування. Він погодився, пройшов лікарську комісію, після чого йому вручили повістку на прибуття на 15-00 годину 14.04.2023 року для відправки у війська. На його роботі, а саме в Хотинській міській раді, юрист сказав, що це незаконно і йому йти нікуди не потрібно. Зазначив, що він проходив строкову службу у 2000-2001 роках у МВС. Вважає, проведення ВЛК неправильним, однак дане рішення не оскаржував. Зазначив, що останній рік, він до лікарні не звертався, бронювання не має, підстав для відстрочки також немає. Також зазначив, що він не має за кого йти воювати.

Проте, незважаючи на повне невизнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні повністю доведена показами свідків та письмовими доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , пояснив суду, що він працює на посаді виконуючого обов`язків начальника відділу обліку, мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , 11.04.2023 року на території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_5 проводилися широкомасштабні заходи щодо виявлення військовозобов`язаних осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку. Під час таких заходів було виявлено військовозобов`язаного ОСОБА_4 та запропоновано йому прибути до РТЦК для уточнення облікових даних та стану здоров`я. У РТЦК уточнили його облікові дані, у відповідності до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для відстрочки у нього не було, а тому його скерували на військово-лікарську комісію, після проходження якої ОСОБА_4 визнано обмежено придатним до військової служби у воєнний час (ст.49а - частково відсутність зубів). Такі особи також підлягають мобілізації, у зв`язку із чим ОСОБА_6 було вручено повістку про прибуття на 15-00 годину 14.04.2023 року для відправки у війська. ОСОБА_4 , без поважних причин, не з`явився до РТЦК, після чого матеріали були скеровані у правоохоронні органи. Також зазначив, що ОСОБА_4 не являється заброньованим та підстав для відстрочи також не мав. При отриманні повістки, ОСОБА_4 попереджали під розписку про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України, за ухилення від призову на військову службу.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив суду, що він працює на посаді головного спеціаліста відділу обліку та мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 , та йому відомо, що 11.04.2023 року громадянин ОСОБА_4 був направлений на військово-лікарську комісію, після проходження якої ОСОБА_4 визнано обмежено придатним до військової служби у воєнний час, ОСОБА_6 було вручено повістку на відправку у військову частину НОМЕР_1 на 14.04.2023 року на 15-00 годину. ОСОБА_4 не прибув та поважності причини не повідомив. Також зазначив, що ОСОБА_4 визнано обмежено придатним до військової служби у воєнний час (ст.49а - частково відсутність зубів). Такі особи підлягають проходженню військової служби, у відповідності до вимог Наказу МОУ №402 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». При отриманні повістки, ОСОБА_4 попереджали під розписку про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України, за ухилення від призову на військову службу.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив суду, що він працює на посаді лікаря-терапевта КНП « Хотинська багатопрофільна лікарня» та є членом ВЛК та заступником його голови. Зазначив, що ОСОБА_4 проходив військово-лікарську комісію, де було визнано його обмежено придатним на підставі статті 49А, у зв`язку із відсутністю 10 і більше зубів. На сьогоднішній день були внесенні зміни в Наказ МОУ №402 від 14.08.2008 року, та особи за статтею 49А визнаються придатними до військової служби.

Підстав сумніватися в правдивості показів вказаних свідків, судом не встановлено. Аналізуючи свідчення свідків, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства. Крім того, свідчення свідків узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме, належними та допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом, зокрема:

- витягом з ЄРДР від 20.04.2023 року (а.с.39);

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 17.04.2023 року (а.с.42);

- копією картки обстеження та медичного огляду № 331 військовозобов`язаного ОСОБА_4 , відповідно до якої комісія ВЛК визнала його обмежено придатним на підставі статті 49 А (а.с.46-47);

- копією направленням № 395 від 11.04.2023 року на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності ОСОБА_4 (а.с.47 тильна сторона)

- відповіддю № 1081 від 29.05.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_4 з 17.04.2002 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Підстави для надання відстрочки ОСОБА_6 були відсутні, та не надавалась (а.с.48);

- розпискою від 11.04.2023 року про отримання повістки, згідно якої вбачається, що 11.04.2023 року об 11-00 годині ОСОБА_4 особисто отримав повістку на прибуття на 15-00 годину 14.04.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у війська(команда № НОМЕР_2 ) (а.с.49);

- аркушем доведення вимог законодавства, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_6 доведені вимоги ст. 336 КК України (а.с.50)

- довідка військово-лікарської комісії № 331 від 11.04.2023 року, відповідно до якої комісія ВЛК визнала його обмежено придатним до військової служби на підставі статті 49 А (а.с.51);

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим злочину, інкримінованого стороною обвинувачення.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Таким чином, у своїй сукупності всі докази підтверджують доведеність обставин викладених в обвинувальному акті.

Отже, показання обвинуваченого, в частині не визнання вини, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому суд критично оцінює його показання і вважає, що таким чином він прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні і його дії вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За кваліфікацією злочин, вчинений ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, відноситься до категорії не тяжких (ст. 12 КК України).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений за місцем реєстрації характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений не має проблем із житлом. Працевлаштований. Загальний ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначеного як середній, загальний рівень ризику небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) - середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, є нетяжким злочином, характер вчиненого кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність з огляду на той факт, що на території України введений воєнний стан, його значний суспільний резонанс та дані про особу винного, який вину не визнав, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, офіційно працевлаштований.

ОСОБА_4 вчинив умисний нетяжкий злочин, але який створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, у зв`язку із ситуацією, яка наразі склалася в країні, збройною агресією РФ, що свідчить про значну суспільну небезпечність самого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом також не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні не встановлено наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами кримінального закону про те, що винній особі має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 є суспільно небезпечною особою і його виправлення повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення, яке буде справедливим та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, без застосування вимог ст. 75 КК України.

Реальне покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення гарантуватиме адекватне реагування на загрозу національної безпеки держави та сприятиме досягненню цілей покарання, передбачених ст. 50 КК України, а саме: запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами, усуне хибне припущення про те, що можна ухилитися від захисту Вітчизни і реального покарання за це не настане. Покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його реального відбування не змінить ставлення ОСОБА_4 до конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходили.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме: розписка ОСОБА_4 , аркуш доведення, довідка військово-лікарської комісії (а.с.49,50,51) - залишити в матеріалах справи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1