УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001277 відомості про яке 20.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання прокурора, СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області під процесуальним керівництвом Київської окружної прокуратури міста Одеси, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001277 від 20.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа та/або група осіб діючи ймовірно за попередньою змовою, отримали інформацію про факт смерті власника нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , 1946 року народження, розуміючи що зазначене майно в силу ст.1277 ЦК України могло б бути визнане за заявою ОМР відумерлою спадщиною, та/або набуте спадкоємцями в установленому законом порядку як спадкове майно перебуваючи у приміщенні офісу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , нотаріальна контора якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , представляючись як спадкоємці першої черги, хоча такими не є здійснили шахрайство, вчинене у великих розмірах шляхом заволодіння об`єктом нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, зокрема, згідно отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу від 12.09.2023 року посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 , нотаріальна контора якої розташована за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій за №272 на праві власності належить ОСОБА_6 .

Згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2023 року посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій за №272 встановлено, що особа із анкетними даними « ОСОБА_7 передала у власність (продала), а гр. ОСОБА_6 прийняв у власність (купив) квартиру під АДРЕСА_3 , що складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 36,2 кв.м., у тому числі житловою - 20,5 кв.м. і оплатив ціну за квартиру».

Зазначена квартира належить продавцю на праві приватної власності - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 06 вересня 2023 року за реєстровим №264. Реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 06.09.2023 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису про право власності: 51625273».

Разом із тим під час приведення досудового розслідування встановлено, що 06.09.2023 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 , видано свідоцтво про право власності за законом зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій за №264 зі змісту якого вбачається, що « ОСОБА_5 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, посвідчує, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: квартири під АДРЕСА_3 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 36,2 кв.м., у тому числі житловою - 20.5 кв.м. в 1/2 (одної другої) частки квартира належала померлому на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, 17 жовтня 1995 року за реєстровим №3-6975. зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі № 146пр., на сторінці №17-8 в 1/2 (одної другої) частки квартира, що належала дружині ОСОБА_8 1938 року народження - на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу. яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємцем якої був чоловік, ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав».

Однак досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав дітей та остання не могла б бути спадкоємцем зазначеного майна.

Таким чином встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа яка використовує анкетні данні: « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 » ймовірно надавши приватному нотаріусу ОМНО недостовірні та/або завідомо неправдиві данні та/або документи, шляхом оману заволоділа об`єктом нерухомого майна який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим в ході допиту свідків встановлено, що ОСОБА_4 , 1946 року народження після смерті дружини мешкав самостійно, доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не мав.

Згідно відповіді посадових осіб ДП «Житлове управління «РЕНЕСАНС-92» громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адпесою: АДРЕСА_1 за даними ДП «Житлове управління «РЕНЕСАНС-92» зареєстрована не була.

Окрім того, згідно купівлі-продажу від 19.09.2023 року посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій за №272 , Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 06 вересня 2023 року за реєстровим №264 особа яка використовує анкетні данні « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » використовує реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », однак згідно відповіді посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області №16831/5/15-32-12-02-05 від 26.09.2023 року встановлено, що «реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 є недійсним. Тобто, зазначений порядок цифр НОМЕР_1 відсутній в Державному реєстрі і не є податковим номером».

Таким чином, встановлено що невстановлена особа « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 » в розумінні ст. 25 Цивільного кодексу України - не має цивільних прав та обов`язків (цивільну правоздатність) яку мають усі фізичні особи.

Враховуючи, вказані обставини, слідчим 20.09.2023 винесено постанову про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, з метою встановлення вартості майна.

Таким, чином вищезазначений об`єкт нерухомого майна, є предметом вчинення кримінального правопорушення, та є речовим доказом кримінального правопорушення.

Згідно ч.10,11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У частині першій статті 190 ЦК України закріплено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Так, згідно зі статтею 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (частина друга статті 181 ЦК України).

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 182 ЦК України).

Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною (стаття 183 ЦК України).

Споживною є річ, яка внаслідок одноразового її використання знищується або припиняє існувати у первісному вигляді. Неспоживною є річ, призначена для неодноразового використання, яка зберігає при цьому свій первісний вигляд протягом тривалого часу (стаття 185 ЦК України).

Таким чином, об`єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є майном, матеріальною річчю визначене індивідуальними ознаками, яку можна поділити, та яке наділене тільки йому властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших речей, індивідуалізуючи його, та яке шляхом зміни, може бути знищене, пошкоджене, що не дасть змогу, довести обставини кримінального правопорушення, в даному кримінальному провадженні, у випадку не забезпечення збереження майна.

Крім того, відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, 26.09.2023 слідчим ОРУП №1 ГУНП в Одеській області винесено постанову про визнання об`єкту правопорушення речовим доказом у кримінальному провадженні.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що з метою попередження приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні, необхідним є накладення арешту на таке майно в порядку, передбаченому ст.ст.100, 170 КПК України із забороною володіти, користуватись та розпоряджатись таким майном.

Прокурор надав до суду заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ньому, у зв`язку із процесуальною завантаженістю провести судовий розгляд у його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту було прийнято рішення про задоволення клопотання прокурора про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, квартира АДРЕСА_3 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0001277 відомості про яке 20.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що квартира АДРЕСА_3 є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження такого майна, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання, останнє підлягає задоволенню частково, в частині заборони будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 - 372, 392 - 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001277 відомості про яке 20.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки).

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1