№707/1348/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871 від 22.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошни Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

22 листопада 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22 листопада 2022 року в невстановлені досудовим розслідуванням період часу та місці незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, незаконно придбав, а саме знайшов, один поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, який в подальшому помістив до пачки з цигарками, яку зберігав в дверній карті автомобіля.

Того ж дня, перебуваючи за адресою: Черкаський район, 56 кілометр автодороги Р 10, на блокпосту, ОСОБА_3 , що мав умисел на зберігання психотропної речовини з метою власного вживання, без мети збуту, був зупинений працівниками поліції, яким в ході перевірки у нього документів повідомив, що має в дверній карті автомобіля заборонені в обігу речі.

Цього ж дня, у період часу з 18 год 49 хв. до 19 год 07 хв., за адресою: Черкаський район, 56 кілометр автодороги Р 10, на блокпосту, в ході огляду місця події, було виявлено та вилучено один поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, який ОСОБА_3 добровільно видав, діставши з пачки цигарок, що знаходилась у дверній карті автомобіля. Дана порошкоподібна речовина білого кольору з жовтим відтінком згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/13048-НЗПРАП від 20.04.2023 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін, маса психотропної речовини амфетаміну (в перерахунку на амфетамін - основу) становить 0,284 г, яку останній знайшов та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Указані дії гр. ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Так, дійсно, ОСОБА_3 у своїй заяві від 27 квітня 2023 року беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності. Добровільність волевиявлення обвинуваченого підтверджується захисником ОСОБА_5 .

Отже, обвинувачений не оспорює обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що він правильно розуміє зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надану обвинуваченим заяву, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Прийняття судом рішення про проведення спрощеного судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні, і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;

- особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (придбання і зберігання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту), спосіб (придбання, шляхом привласнення знайденого), стадію вчинення (закінчене кримінальне правопорушення), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (порушення закону в сфері обігу наркотичних засобів);

- поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: якби не був зупинений працівниками поліції на блокпості, він би себе не викрив;

- особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, визнав свою вину, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, тимчасово не працює, суспільно-корисною працею не займається, є неодруженим, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно зі статтею 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини.

При цьому, суд дійшов висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Згідно обвинувального акта, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Разом з тим, слід зазначити, що статтею 34 КК України визначено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Відтак, суд вважає, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив, однак, з огляду на вказівку про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті, суд не бере до уваги рецидив як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Водночас, суд зважає на те, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Дане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений вчинив 22 листопада 2022 року, тобто у день постановлення попереднього вироку, однак після його проголошення, а, отже, в період іспитового строку.

Згідно з приписами частини третьої статті 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

За змістом частин першої, четвертої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У постанові від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

У постанові від 11 грудня 2018 року в справі № 311/480/15-к (провадження № 51-2591км18) колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що «частина 1 статті 71 КК містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання. Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків. У разі вчинення нового злочину до закінчення іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення».

У постанові від 25 червня 2018 року в справі № 511/37/16-к (провадження № 51-830км18) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку про те, що у кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким що належить відбувати реально, його самостійне виконання при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 вказаного Кодексу.

Отже, на думку суду, алгоритм призначення покарання у даному кримінальному провадженні повинен бути наступним.

Спочатку належить призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України. Після цього, за правилами статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року.

Суд зауважує, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення у період іспитового строку, що стає фактичною підставою для визнання призначеного за попереднім вироком покарання, від відбування якого він звільнявся, таким, що належить відбувати реально (ч. 3 ст. 78 КК України).

З урахуванням наведеного, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді арешту на певний строк. Остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків слід призначити за правилами статей 71, 72 КК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту.

Відтак, суд вважає необхідним менш суворий вид покарання за даним вироком у вигляді арешту перевести в більш суворий вид покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі, після чого до вказаного покарання, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Майнова шкода кримінальним проступком не завдана.

Цивільний позов не заявлено.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

У порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/13048-НЗПРАП від 20.04.2023 у сумі 956 грн 00 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 72 КК України перевести 6 (шість) місяців арешту у більш суворий вид покарання 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року і остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання даного вироку після набрання ним законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/13048-НЗПРАП від 20.04.2023 у сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: один поліетиленовий пакетик з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору з жовтим відтінком, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено, амфетамін, маса амфетаміну становить 0,284 г, поміщений до спеціального пакету № INZ 2002132 та переданий в кімнату зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів з часу отримання копії вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1