Справа № 521/5646/23
Номер провадження:1-кп/521/1256/23
УХВАЛА

10 березня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Херсон, громадянки України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, за обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом було поставлено на обговорення питання про призначення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 до судового розгляду.

Прокурор, зазначивши, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, вимоги територіальної підсудності дотримані та підстави для закриття провадження або повернення обвинувального акту відсутні, просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченої- адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку захисника.

Одночасно з цим, прокурор в підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до обвинуваченої не зменшились та існувати не перестали.

Захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт чи особисте зобов`язання, зазначивши, що клопотання прокурора необґрунтоване, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені, обвинувачена має місце постійного проживання, міцні соціальні зв`язки, а також перебуває у хворобливому стані, зумовленому низкою захворювань. Обвинувачена підтримала думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Розглядаючи питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду, суд виходить з наступного.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту судом не встановлено.

Так, під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Розгляд кримінального провадження, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, повинен бути відкритим, обмеження, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити кримінальне провадження до судового розгляду у вікритому судовому засіданні.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, суд виходить з наступного.

Строк перебування обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, встановлений ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 10.02.2023 спливає 13.03.2023, закінчити розгляд кримінального провадження з постановленням судового рішення до вказаної дати неможливо з об`єктивних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, в якому вона обвинувачується, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченої від суду.

При цьому, зважаючи на практику ЄСПЛ, суд зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а лише у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, а згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленою ст. 23 КПК України, судом не допитана сама обвинувачена, свідки, не досліджені письмові докази, отже існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , на даний час не зменшились та не перестали існувати, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачена, перебуваючи на свободі, може переховатися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, що було доведено прокурором в судовому засіданні.

Оцінюючи доводи сторони захисту, суд вважає, що міцні соціальні зв`язки та наявність місця постійного проживання беззаперечно мають істотне значення при вирішенні питання про вид запобіжного заходу, однак у даному випадку не дають підстав для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки небезпека наслідків встановлених ризиків має більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу. Одночасно з цим, стороною захисту не надано до суду доказів, які б підтверджували у сукупності достатність підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу, що свідчить про те, що доводи сторони обвиувачення є більш переконливими для суду та превалюють над доводами сторони захисту.

Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту не надано достатніх доказів, які б свідчили про об`єктивну можливість змінити запобіжний захід, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, та відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Одночасно з цим, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на 17.03.2023 о 10:30 за участю прокурора, обвинуваченої та її захисника.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на дві місяці (60 днів), тобто до 08.05.2023 включно.

Розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, не визначати.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, її захиснику та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Дмитро ПЕРЕДЕРКО