Справа № 216/4025/23
Провадження № 1-кс/216/1720/23
УХВАЛА

іменем України

20.06.2023 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі судових засідань в приміщенні Центрально-Міського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001181 від 16.06.2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

19 червня 2023 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001181 від 16.06.2023 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його затримання.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні СВ КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001181 від 16.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

На даному етапі досудового розслідування встановлено, що в період воєнного стану, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном та здійснення розбійного нападу на ОСОБА_10 , будучи обізнаним про матеріальне становище ОСОБА_10 (рід його заняття та умови зберігання готівкових коштів без спеціального сховища та охорони) з невстановленою слідством особою запропонували ОСОБА_11 , вчинити розбійний напад за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , та залучити осіб, які поділяють їх незаконні інтереси і прагнуть до швидкого збагачення, на що останній надав свою добровільну згоду, таким чином вступив із ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами в попередню змову, спрямовану на незаконне заволодіння чужим майном, поєднану з проникненням у житло.

Після цього, ОСОБА_11 у першій декаді червня 2023 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлений, запропонував раніше йому знайомим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , які бажали покращити своє матеріальне становище, вчинити розбійний напад.

Далі, ОСОБА_5 , із невстановленою слідством особою був розроблений злочинний план, відповідно до якого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мали вчинити розбійний напад на ОСОБА_10 , поєднаний із можливістю застосування зброї, який був доведений до співучасників вчинення злочину із наданням інструктажу, плану злочинних дій із розподілом ролей та визначенням засобів для вчинення злочину.

Відповідно до розробленого плану, вчиненню нападу передувала ретельна довготривала підготовка, під час якої учасниками групи ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та невстановленою особою проводились розвідувальні заходи, які полягали: у зборі інформації про об`єкт нападу - потерпілого ( графік роботи, можливості вчинення опору під час нападу), часу вчинення нападу, огляд місця вчинення нападу, розроблення плану злочинних дій та ролі кожного із учасників групи під час вчинення нападу). Для успішного досягнення злочинних намірів її учасниками були підшукані засоби і знаряддя вчинення злочину, а саме: з метою вжиття заходів конспірації, швидкого та оперативного прибуття та зникнення з місця вчинення злочину ОСОБА_5 був підшуканий невстановлений транспортний засіб під керуванням невстановленої особи; з метою унеможливлення бути викритими за ідентифікуючими мобільними терміналами учасники групи під час вчинення нападу виключили їх та залишали у невстановленому місці, а для можливості зв`язку між собою під час скоєння нападу підготували засоби зв`язку у вигляді рацій, з метою недопущення викриття учасників групи та уникнення можливості бути впізнаними, а також унеможливлення їх ідентифікації по відбитках пальців рук, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа забезпечили учасників групи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заходами щодо приховування візуальних характеристик своєї зовнішності, а саме: під час вчинення нападу використовували рукавички, кепки, балаклави, камуфляжний одяг військового зразку; з метою обмеження рухливості та недопущення вчинення з боку потерпілого ОСОБА_10 фізичного опору учасниками групи під час вчинення нападу планувалось використання засобів для обмеження рухливості пластикові стяжки; при цьому, ОСОБА_14 та невстановлена слідством особа, усвідомлювали можливість використання зброї ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час вчинення нападу з метою придушення волі ОСОБА_10 та інших можливо присутніх осіб до опору.

Так, у першій декаді червня 2023 року, попередньо провівши розвідувальні заходи, направлені на отримання інформації про об`єкт нападу, діючи відповідно до розробленого злочинного плану, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства та із погрозою застосуванням такого насильства, спрямованого на заволодіння грошовими коштами з метою реалізації раніше обумовленого злочинного плану, 15.06.2023 року, у вечірній час доби, співучасники злочину ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за вказівкою ОСОБА_5 та невстановленої слідством особи, якими був організований та розроблений злочинний план, прибули на житловий масив «Змичка» у місті Кривому Розі, де на них чекав невстановлений слідством автомобіль під керуванням невстановленого слідством водія та на вказаному транспортному засобі прибули в район лісосмуги, яка пролягає поряд з місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , та, знаходячись на вказаній ділянці місцевості, з метою конспірації протиправних дій вдягли на себе заздалегідь підготовлені ОСОБА_5 та невстановленою слідством особою для них рукавички, кепки, балаклави, камуфляжний одяг військового зразку, рації, пістолети, засоби обмеження рухомості - стяжки, газовий балончик, та до заздалегідь обумовленого плану, стали чекати часу здійснення нападу.

Далі, приблизно о 02:30 годині 16.06.2023 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 почали рух по раніше обумовленому маршруту в бік будинку АДРЕСА_3 . Підходячи до будинку, ОСОБА_11 залишився стояти біля будинку АДРЕСА_3 з метою здійснення візуального контролю за місцем вчинення нападу та прилеглою до нього територією, забезпечення безпеки та уникнення викриття злочинних дій інших співучасників злочину, шляхом сповіщення їх про ймовірну загрозу за наявними засоби зв`язку - рацією.

В цей час, співучасники злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , маючи при собі заздалегідь приготовлені знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, діючи на досягнення єдиного злочинного результату, через паркан проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи на досягнення єдиного злочинного результату, почали стукати у вхідні двері будинку, та представившись працівниками поліції, дочекались доки ОСОБА_10 , який в той період часу відпочивав вдома із родиною, відчинив двері, руками із застосуванням сили штовхнули останнього вглиб будинку, таким чином, проникли до житлового помешкання зазначеного будинку.

Перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, співучасники злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , продовжуючи спільні злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з метою досягнення злочинного результату, напали на ОСОБА_10 , та погрожуючи йому застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та його родини, що виразилося в погрозі застосування невстановлених слідством предметів, візуально схожих на пістолети, який сприйняв їх погрози як реальні.

Діючи в подальшому на досягнення бажаного злочинного результату, співучасники злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , використовуючи заздалегідь підготовлені та принесені засоби зв`язування - стяжки, зв`язали руки потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши таким чином потерпілому фізичний біль, та таким чином обмежили його в рухах, і, продовжуючи свої спільні злочинні дії відповідно по заздалегідь оговореному плану вчинення розбійного нападу, продовжуючи свої злочинні дії застосували до ОСОБА_10 насилля небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, завдаючи численних ударів руками та ногами по різним частинам тіла, спричинив таким чином потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забоїв та саден обличчя та шиї, забоїв осадження ділянки обох променево-зап`ясткових суглобів, одночасно вимагаючи від ОСОБА_10 вказати місце зберігання грошових коштів в іноземній валюті.

В цей час, потерпілий ОСОБА_10 , злякавшись та побоюючись за своє життя та здоров`я, а також життя та здоров`я своєї родини, в умовах обстановки вчиненого розбійного нападу, повідомив місце зберігання грошових коштів, які знаходились у його особистій сумці на вішаку.

Після чого, співучасники злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи із корисних намірів на досягнення бажаного злочинного результату, відшукали та спільно заволоділи належними потерпілому ОСОБА_10 грошовими коштами у сумі 60 000 гривень, мобільним телефоном «IPHONE 11Pro MAX» оливкового кольору з сім картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 вартістю 26 000 гривень, мобільним телефоном «Motorolla» червоного кольору із сім картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 вартістю 7 000 гривень, мобільним телефоном «Xiaomi» чорного кольору вартістю 7 000 гривень; мобільним телефоном «Меіzu» чорного кольору вартістю 7 000 гривень; ключами від автомобілів, карткою АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 , які матеріальної цінності не представляють, а також мобільним телефоном «IPHONE 14Pro MAX» фіолетового кольору з сім картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 вартістю 50 000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надалі забезпечуючи безпеку скоєння злочину з метою виключення можливості переслідування потерпілим ОСОБА_10 використали сльозогінний газ із заздалегідь приготовленого та принесеного із собою балончика, після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши на свою користь.

В результаті розбійного нападу ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановленої слідством особи, потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 107 000 гривень, моральну шкоду та тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забоїв та саден обличчя та шиї, забоїв осадження ділянки обох променево-зап`ясткових суглобів; потерпілій ОСОБА_15 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 50 000 гривень, а також моральну шкоду.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, направлений на незаконне носіння, придбання, зберігання вогнепальної зброї, усвідомлюючи заборону вільного її обігу, та його карність, не маючи дозволу на її придбання та зберігання, в порушення Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, з наступними змінами), Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, при невстановлених обставинах незаконно придбав пістолет Макарова № НОМЕР_5 1970 року випуску, який в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу за адресою: АДРЕСА_4 , включно до 17.06.2023.

17.06.2023 року, за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук, в ході якого було виявлено пістолет Макарова № НОМЕР_5 1970 року виготовлення, який згідно з висновком експерта №19/104-23/20745-БЛ від 18.06.2023 - виготовлений промисловим способом, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 9-мм самозарядним пістолетом конструкції Макарова з серійним номером НОМЕР_5 , 1970 року виготовлення. Пістолет для проведення пострілів придатний.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій з незаконного обігу психотропних речовин, при невстановлених обставинах, незаконно придбав з метою збуту невстановлену кількість пакетиків з фіксуючими стрічками, які містять психотропну речовину, після чого, усвідомлюючи, що кристалічні речовини, що знаходяться у придбаних ним пакетиках, містять психотропну речовину, обіг якої обмежено, у в невстановлений спосіб перемістив до дачного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де став зберігати їх з метою подальшого збуту іншим особам.

17.06.2023 року, за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено 31 прозорий поліетиленовий пакетик з фіксуючими стрічками, кожен з яких містить кристалічну речовину білого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на психотропну.

З числа вилучених пакетиків з речовинами на теперішній час досліджено один довільно відібраний. Згідно з висновку судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/104-23/20739-НЗПРАП від 18.06.2023 речовина масою 0,2668 г. вилучена за адресою: АДРЕСА_5 , містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідін-1-іл-пентан-он). Маса PVP в наданій на експертизу речовині становить 0,2022 г.

Інші, вилучені в ході вищевказаного обшуку, 30 поліетиленові пакетики з кристалічними речовинами білого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на психотропну, направлено на експертизу дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками: незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалась на обґрунтованість підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Слідчий та прокурор подане клопотання в судовому засіданні підтримали, просять клопотання задовольнити застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що за узгодженою із ОСОБА_5 позицією, проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю. Також сторона захисту посилалась на недоведеність та необґрунтованість ризиків, на які вказує сторона обвинувачення та міцність соціальних зв`язків. Зокрема, матеріали додані до клопотання від 19.06.2023 взагалі не містять жодних доказів того, що саме ОСОБА_5 причетний до кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001181. Підозра ґрунтується виключно на припущеннях органу досудового розслідування, отже підстави для тримання під вартою підзахисного відсутні. Підозрюваний під час проведення обшуку спротиву не чинив, хоча обшук є незаконним та був формальним приводом для його затримання. Під час досудового розслідування не встановлено фактів намагання ОСОБА_5 будь-яким чином перешкоджати встановленню істині по справі та впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних. Заперечував наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не враховано той факт, що відповідно до вимог ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на даній стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Докази на підтвердження отримання потрепілим погроз відсутні, як і докази того, що саме від ОСОБА_5 такі погрози надходили. Крім того, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та самостійний дохід, тому вважає недоведеним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З огляду на вказане вважає доцільним, у разі застосування до підозрюваною ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити останньому як альтернативу - заставу у мінімально можливому розмірі, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що не визнає вину у скоєнні злочинів, підозру вважає не обґрунтованою. Проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з засобами контролю, оскільки він займається підприємницькою діяльністю та з телефону приймає замовлення. Його дохід на місяць складає близько 35 тис. грн. Проживає разом з дружиною та малолітньою донькою, яку утримує. Пояснив, що не займається реалізацією наркотичних речовин, крім того, наркотики йому не належать, під час обшуку вони знаходились на видному місці. Пістолет також йому не належить, він його знайшов у м. Дніпро та оскільки був декілька разів закупним в СБУ, їм же хотів здати зброю, але не встиг. Зазначив, що час вказаний у протоколі затримання відповідає дійсності.

Пояснив, що має проблеми зі здоров`ям, а саме хворіє на хронічну кропив`янку, має гастрит та тріщини кишечника, періодично має необхідність в проходженні курсу лікування.

Просив слідчого суддю звернути увагу на те, що він є потерпілим у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 189, 255-1 КК України у справі № 214/991/22, яка на даний час перебуває на розгляді у суді, між тим обвинувачені утримуються в СІЗО, тому він вважає небезпечним для свого життя та здоров`я перебування під вартою в СІЗО, де утримуються обвинувачені.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001181 від 16.06.2023 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

17.06.2023 о 23:40 годині ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

18.06.2023 о 17:15 годині ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази:

- заява ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення - розбійний напад від 16.06.2023 року;

- протоколом огляду місці події від 16.06.2023 року - територія приватного домоволодіння АДРЕСА_3 ;

- протоколами допитів потерпілого ОСОБА_10 від 16.06.2023 року, 17.06.2023 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 17.06.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 17.06.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 17.06.2023 року;

- протоколом обшуку від 17.06.2023 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;

- висновком експерта №19/104-23/20745-БЛ від 18.06.2023;

- висновком судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/104-23/20739-НЗПРАП від 18.06.2023;

- показаннями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_11 ;

- протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_11 ;

- протоколом пред`явлення особи ( ОСОБА_5 ) для впізнання за фотознімками та інші матеріали кримінального провадження.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру, повідомлену ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, обґрунтованою відповідно до ступеню даної стадії процесу, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона захисту, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що підозрюваний є ФОП, перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_21 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , та має від шлюбу на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою місця реєстрації дружини, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

З наданої медичної документації вбачається, що ОСОБА_5 має захворювання, однак докази на підтвердження наявності у нього тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали утриманню в умовах СІЗО, слідчому судді не надані. Крім того, у зв`язку зі скаргами на стан здоров`я, до початку судового засідання, підозрюваний був доставлений до медичного закладу для огляду, після чого, медиками було надано висновок про можливість перебування в умовах установи виконання покарань та відповідно участі в судовому засіданні для розгляду клопотання.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні трьох злочинів, серед яких особливо тяжкий умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, отже, існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на професійні методи вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_5 , а також високий рівень конспірації, слідчий суддя вважає, що рівень і ймовірність переховування від органу досудового розслідування збільшується на стільки, що його не можуть нівелювати міцні соціальні зв`язки.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування і суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

На теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії, і хоча проведено низку обшуків, однак не всі причетні до вчинення кримінальних правопорушень особи встановлені та не всі докази вилучені, чому підозрюваний об`єктивно може завадити.

Оцінюючи обґрунтованість ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_5 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, може дізнатись анкетні дані свідків, експертів, спеціалістів та їх місце мешкання, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може здійснити на них незаконний вплив.

Крім цього, 17.06.2023р. під час проведення додаткового допиту потерпілого, останній повідомив, що після вчинення злочину став отримувати погрози на свою адресу фізичною розправою у зв`язку з його рішенням написати заяву про вчинення розбійного нападу.

Оскільки підозрюваному відомо місце проживання потерпілого, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може здійснювати тиск на нього або його родичів, в тому числі дружину та неповнолітніх дітей, таким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

Сторона захисту посилається на можливість застосування заходів безпеки щодо свідків та потерпілих як на альтернативний захід для нівелювання вказаного ризику.

В свою чергу, застосування заходів безпеки, передбачених ст. 7 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», як то використання технічних засобів контролю і прослуховування телефонних та інших переговорів, візуальне спостереження, заміна документів та зміна зовнішності, у будь-якому разі призведе до обмеження прав особи щодо якої вони застосовуються.

Таке перекладання тягаря забезпечення дієвості та ефекттивності кримінального провадження з підозрюваного на потерпілих та свідків, слідчий суддя вважає необґрунтованим та несправедливим з урахуванням обставин даного кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає не доведеним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки відсутність у підозрюваного судимості та наявність постійного доходу спростовує доводи сторони обвинувачення про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, зокрема що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки (ч. 1 ст. 263 КК України), тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення (ч. 2 ст. 307 КК України) та особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності (ч. 4 ст. 187 КК України), на думку слідчого судді, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжного заходу у зв`язку з наявністю вищезазначених ризиків та обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, підозрюваних (обвинувачених), експертів.

З урахуванням викладеного, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у скоєні злочинів у вчиненні яких підозрюється, особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновків про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності у підозрюваного проблем зі здоров`ям, слідчий суддя не вважає це обставиною, що може ускладнити виконання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності беззаперечних доказів неможливості перебування під вартою.

Крім того, держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України»(Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України»(Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги у тому числі з використанням з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 206 КПК України у разі порушення прав осіб, що тримаються під вартою та з метою забезпечення дотримання прав такої особи сама особа або її захисник мають право звернутися зі скаргою до слідчого судді, суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

Щодо неможливості перебування під вартою підозрюваного у зв`язку з перебуванням обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, де він - ОСОБА_5 є потрепілим, під вартою в тому ж СІЗО, слідчий суддя зазаначає наступне.

З відкритих джерел, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, не вбачається жодного судового рішення у справі № 214/991/22, де ОСОБА_5 є потерпілим, в якому б обвинуваченому (обвинуваченим) було обрано чи продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому підстави для побоювань через спільне перебування в умовах СІЗО, на які вказує ОСОБА_5 відсутні.

Більше того, ст. 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено порядок роздільного тримання у місцях попереднього ув`язнення, а саме взятих під варту осіб тримають у маломісних або загальних камерах. У виняткових випадках, з метою збереження таємниці досудового розслідування, захисту ув`язнених від можливих посягань на їх життя чи запобігання вчиненню ними нового кримінального правопорушення, або за наявності на те медичних підстав за відповідним рішенням особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження, чи начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором, їх можуть тримати в одиночних камерах. Застосування цього заходу до неповнолітніх не допускається, а в разі виникнення загрози їх життю вони переводяться до іншої маломісної або загальної камери.

Осіб, взятих під варту, розміщують у камерах з додержанням таких вимог ізоляції, зокрема осіб, яких вперше притягнуто до кримінальної відповідальності, - окремо від осіб, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності.

Таким чином, чинним законодавством визначені умови тримання осіб, взятих під варту, якими передбачено, в тому числі і безпеку утримуваних осіб.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, однак, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого та тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою, в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, підозрюваних, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, домашній арешт не запобігає ризикам, оскільки підозрюваний матиме доступ до засобів електронного та стільникового зв`язку за допомогою яких надходять погрози на адресу потерпілого, а також враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КПК України, в якому підозрюється ОСОБА_5 скоєно групою осіб, слідчий суддя вважає, що існує ризик залучення інших осіб для тиску.

Також слідчий суддя бере до уваги, що на даній стадії досудового розслідування, не встановлені інші співучасники скоєних злочинів і перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може завадити встановленню таких осіб та повідомляти відому йому інформацію про хід досудового розслідування.

Зазначені обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та з урахуванням особи підозрюваного та обставин вчинених кримінальних правопорушень слідчий суддя не визначає розміру застави.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 177, 178, 184, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на строк до 15.08.2023 року.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 15.08.2023 року включно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1