Провадження № 1-кп/643/374/23
Справа № 643/1995/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 70006575 від 11.12.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марнеулі, Грузія, громадянина України, із вищою освітою, який одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 (обвинувачений) в ніч з 30.11.2019 на 01.12.2019 відпочивав у нічному клубі «Клубнічка», що розташований у будинку № 55 по пр. Ювілейному у м. Харкові, разом із запрошеною ним раніше знайомою ОСОБА_4 01.12.2019 о 02 годині 14 хвилин ОСОБА_4 відійшла від столу, за яким вона сиділа разом із ОСОБА_3 , залишивши при цьому свою жіночу сумку на дивані. Приблизно в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання майна ОСОБА_4 , реалізуючи який, він о 02 годині 16 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення взяв із вказаної сумки грошові кошти в сумі 500,00 грн. та мобільний телефон ТМ «Samsung J5» вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 28093 від 19.12.2019 - 1740,00 грн., які належали потерпілій ОСОБА_4 , після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Підстави розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК).

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява підписана також захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченого від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Потерпіла також надала заяву, згідно якої згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

За таких обставин наявні передбачені законодавством України підстави для розгляду обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Строки давності

Згідно постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного від 29.09.2020, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було зупинене, оголошено розшук обвинуваченого.

Постановою про відновлення досудового розслідування від 23.05.2023, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 49 КК, строки давності за кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, складають 3 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Ураховуючи, що обвинувачений в період часу з 29.09.2020 по 23.05.2023 ухилявся від досудового розслідування, строки давності у даному кримінальному провадженні не минули. Крім того, строки давності перервались у зв`язку із вчиненням обвинуваченим 28.12.2021 тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який він засуджений згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2022.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування у даному кримінальному провадженні строків давності, передбачених ст. 49 КК.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачений одружений, на утриманні будь-яких осіб не має, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК визнає його щире каяття, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений під час досудового розслідування визнавав свою вину та надавав відповідні показання, а також зазначав на своєму щирому каятті.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Мотиви призначення покарання

Захисник обвинуваченого засобами електронної пошти надіслав суду клопотання, в якому зазначив, що обвинувачений має фінансову можливість сплатити штраф у розмірі 1700,00 грн.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі санкції ч. 1 ст. 185 КК.

Ураховуючи положення ст. 4, 5 КК, суд визначає штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК станом на час вчинення кримінального проступку.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 72 КК, вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2022 підлягає самостійному виконанню.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось.

Ураховуючи наведене, а також засади змагальності та дистозитивності кримінального провадження (ст. 22, 26 КПК), суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Витрати на проведення товарознавчої експертизи № 28093 від 19.12.2019 у розмірі 1570,00 грн. суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст. 2, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 395 КПК

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2022, згідно якого ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на проведення товарознавчої експертизи № 28093 від 19.12.2019 у розмірі 1570,00 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят гривень).

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1