печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000001 від 04.01.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 04.01.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у грудні 2022 року, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел направлений на сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод з метою власного незаконного збагачення.

З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2022 року, ОСОБА_5 вступив у змову із іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа працівників центрів комплектування та соціальної підтримки на території міста Києва та Чернігівської області, які мали можливість виготовляти документи про зняття громадян з військового обліку без належних правових підстав.

Реалізовуючи свій спільний із невстановленими особами умисел, діючи умисно, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, приблизно у середині грудня 2022 року ОСОБА_5 , зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 та в ході спілкування розповів останньому про те, що для безперешкодного виїзду за територію України йому, як особі призивного віку необхідно отримати рішення військово лікарської комісії про виключення з військового обліку, а також запропонував свої послуги для отримання всіх документів, необхідних для безперешкодного виїзду за кордон в період дії воєнного стану в Україні.

В подальшому 15.12.2022 року ОСОБА_6 надіслав у месенджері «Вайбер» на телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 фотографії паспорту громадянина України та тимчасового військового квитка, як того просив ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 27.01.2023 року приблизно об 14 год. 05 хв., ОСОБА_5 діючи умисно, на виконання спільного із невстановленими особами протиправного умислу, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, зустрівся поблизу будинку № 1 по вул. Шутова в м. Києві з ОСОБА_6 та під час розмови, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що для отримання документів про виключення з військового обліку, а саме отримання військовозобов`язаним висновку військово - лікарської комісії про визнання непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з хворобами або фізичними вадами, які будуть законною підставою для виїзду за межі державного кордону України, необхідно надати грошову винагороду в сумі 9 000 доларів США.

Під час вказаної розмови, ОСОБА_5 діючи умисно, на виконання спільного із невстановленими особами протиправного умислу, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повідомив ОСОБА_6 , що для отримання документів про виключення з військового обліку, необхідно надати копію ідентифікаційного коду, оригінал приписного свідоцтва, копію паспорта громадянина України, дві фотографії 3х4 та грошові кошти в сумі 9 000 ( дев`ять тисяч) доларів США.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , 08.02.2023 року приблизно о 13 год. 30 хв. зустрівся з ОСОБА_6 біля контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 , за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів та з метою збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, одержав від ОСОБА_6 оригінали та копії документів, а також неправомірну вигоду у розмірі 5 000 доларів США, що при встановленому Національним банком України на момент отримання грошових коштів офіційному курсі долара США складало 182 843 гривень, як частину коштів за отримання довідки з висновком військово - лікарської комісії про визнання непридатним до військової служби за станом здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та для безперешкодного виїзду за межі України останнього в період дії воєнного стану.

В подальшому 13.03.2023 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою особистого збагачення, зустрівся біля контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 , за адресою АДРЕСА_2 та передав ОСОБА_6 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 22.11.2021 року та картку дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного рекрута ОСОБА_6 , 1997 р.н. про визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 52-а наказу МО України № 402 від 19.08.2008 року, та отримав від ОСОБА_6 4000 доларів США, що при встановленому Національним банком України на момент отримання грошових коштів офіційному курсі долара США складало 146 274,4 гривень, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

У зв`язку з цим, 13.03.2023 о 14 год 28 хв. годині ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 14.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК України.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те що сторона обвинувачення не звернулась до слідчого судді з клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який був застосований до підозрюваного ухвалою суду від 25.05.2023, разом з тим, підозрюваний зазначив, що ризики на які посилається прокурор - вважає недоведеними.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

Слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Судовим розглядом, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять переконливі дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також незаконно впливати на свідків, слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимий, працевлаштований, свідчить на користь останнього, та в свою чергу спростовує доводи прокурора щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000001 від 04.01.2023, а саме до 19.08.2023 включно, з одночасним покладенням на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 206, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, як безпосередньо, так і через інших осіб;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 19.08.2023 в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1