Номер провадження: 11-кп/813/975/23
Справа № 522/2734/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суд м. Одеси від 14 грудня 2022 року, у кримінальному провадженні №0000044, внесеному до ЄРДР 19.01.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого середньо- спеціальну освіту, офіційно не працюючого працюючого пекарем кондитером ТЦ «Сільпо», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 не застосовувався.

Вироком вирішено питання щодо долі речових доказів у справі.

Відповідно до вироку суду першої інстанції 15.01.2022 року, у денний час, ОСОБА_8 через Інтернет додаток служби таксі «Індрайвер» отримав замовлення від ОСОБА_9 для доставки особистих речей. В цей час у ОСОБА_8 з корисливих мотивів виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, 15.01.2022 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , приїхавши на своєму автомобілі марки «MAZDA», ДН « НОМЕР_1 », за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська, 22/1, запропонував ОСОБА_9 передати навушники «Air Pods Pro», моделі MWP22 вартістю 6 640 гривень та чохол від навушників вартістю 150 гривень для подальшої доставки їх за адресою: АДРЕСА_3 .

Не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_10 , ОСОБА_9 передала належні їй навушники «Air Pods Pro», моделі MWP22, вартістю 6 640 гривень та чохол від навушників, вартістю 150 гривень, для подальшої доставки їх за адресою: АДРЕСА_3 .

Обманувши ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , не маючи намір доставити майно за адресою: АДРЕСА_3 , з місця вчинення кримінального проступку скрився, майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій у розмірі 6 790 гривень.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять вирок скасувати, як незаконний та необґрунтований, з огляду на наступне:

- у судовому провадження стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину;

- допит потерпілої було проведено з порушенням КПК України, оскільки проведено у режимі відеоконференції за допомогою непередбачених КПК засобів;

- до показань свідка ОСОБА_11 необхідно ставитися критично, оскільки вона є зацікавленою особою;

- показання свідка ОСОБА_12 є суперечливими та не узгоджуються з матеріалами справи.

На підставі викладеного, сторона захисту просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю події кримінального правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду захисник просить дослідити усі письмові докази.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор заперечувала проти апеляційних скарг сторони захисту та просила залишити їх без задоволення, водночас, обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги та поросили задовольнити їх у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не визнав та пояснив, що 15.01.2022 року, він працював таксистом через Інтернет додаток, біля 15.00 години отримав заказ на адресу: м. Одеса, вул. Пешонівська, 22/1 у напрямку вул. Сахарова. Приїхавши на адресу заказу, обвинувачений чекав на клієнтку, проте вона не виходила, а потім повідомила, що вона знаходиться на вулиці і чекає на нього, проте клієнтки ніде не було, після чого вони посварилися по телефону, у зв`язку з чим він скасував заказ і поїхав по іншим справам. Увечері того ж дня йому надійшло повідомлення зі змістом: «Парень, ты плохо разговариваешь, ответь!», у мережі «Інстаграм» йому написали: «Верни уши, а то твои обламаем». В подальшому йому надсилали повідомлення з погрозами у зв`язку з чим він їх блокував. Приблизно через два тижня до нього приїхали працівники поліції і повідомили, що на нього написано заяву про вчинений злочин.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 визнає факт отримання 15.01.2022 року замовлення через Інтернет додаток служби таксі від потерпілої ОСОБА_9 та його перебування за адресою: АДРЕСА_4 .

Не зважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції ретельно та об`єктивно були перевірені докази у вказаному кримінальному провадженні шляхом допиту потерпілої, свідків та дослідженням письмових доказів.

Так, у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 15.01.2022 року вона купила навушники «Ейрподс» на подарунок ОСОБА_13 , та за домовленістю з ОСОБА_14 вирішила передати їх через таксі. ОСОБА_15 визвала авто, а ОСОБА_9 вийшла до таксі червоного кольору і передала обвинуваченому ОСОБА_8 навушники в подарунковій упаковці. Обвинувачений уточнив про те, хто буде здійснювати оплату і поїхав. А потім ОСОБА_9 дізналась, що таксист через 7-12 хвилин скасував замовлення. До поліції вона звернулась десь через 2-4 дня, так як сподівалася, що ОСОБА_9 поверне навушники, вона із знайомими телефонували йому, писали повідомлення, проте він не відповідав, блокував телефон.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні чітко вказувала, що обвинувачений саме та особа, якій вона передала навушники.

При цьому, зазначене підтверджується показаннями свідка-очевидця ОСОБА_16 , який, будучи допитаним у судовому засіданні суду першої інстанції, розповів про обставини безпосереднього спостереження ним за тим, як у січні 2022 року працював двірником на вул. Пішонівській в м. Одесі. Пам`ятає, що бачив, як до одного з будинків, біля яких він працював, під`їхало таксі червоного кольору, і дівчина передала водію таксі якийсь предмет. Що було в руках дівчини, він не знав. Обвинуваченого ОСОБА_8 запам`ятав, так як той проїжджав біля нього.

Також, при допиті у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснила, що 15.01.2022 року за домовленістю із ОСОБА_9 викликала на її адресу таксі, так як потерпіла мала передати їй навушники. Під час розмови, таксист уточнив назву колір та державний номер автомобіля, про кількість пасажирів, так як в нього 2 х дверний автомобіль, а ОСОБА_15 повідомила, що буде передаватись товар, а саме навушники. Через деякий час ОСОБА_9 написала їй повідомлення, що передала подарунок. Відповідно до додатку водій почав рух з місця прийому замовлення, проте не передавши ОСОБА_17 навушники, через 15 хвилин, вказав про те, що замовлення виконано. Після чого, водій заблокував її та ОСОБА_9 , не відповідав на повідомлення.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла та свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити раніше невідомого їм обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності.

Суд першої інстанції взяв до уваги показання вказаних осіб, як логічні, чіткі, послідовні та такі, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2022 року, який підтверджує подія вчинення злочину, час, спосіб вчинення злочину (а.с. 8 т. 2);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2022 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила стосовно неї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 34-36 т.2);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 15.01.2022 була водієм таксі червоного кольору та перебувала біля будинку по вул. Пішонівській, 22 в м. Одесі (а.с.52-54 т.2);

-протокол огляду предмета від 26.01.2022, а саме мобільного телефону потерпілої, в ході якого було здійснено фото фіксацію діалогів відображених в телефоні та в інтернет додатку (а.с.43-46 т.2).

Апеляційний суд, оцінюючи вище приведені докази, як кожен окремо так і в їх сукупності між собою, відмічає відсутність в них протиріч і констатує повну узгодженість та достатність для встановлення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Фактично, доводи апеляційних скарг сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, фактично дублюють доводи, що зазначалися стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції і яким суд дав відповідну оцінку.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування, а саме створення фіктивні доказів, апеляційним судом при вивченні матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що допит потерпілої було проведено з порушенням КПК України, оскільки проведено у режимі відеоконференції за допомогою непередбачених КПК України засобом, що, на його думку, тягне за собою необхідність визнання її показань недопустимим доказом, є безпідставними.

Так, саме по собі проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження не суперечить вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нормам національного законодавства (ст. 336 КПК України), та є прийнятною формою участі в судовому розгляді, яке не свідчить про порушення принципів його справедливості і публічності.

Із 24 лютого 2022 року в Україні було запроваджено воєнний стан і загальну мобілізацію на 90 днів. З того часу їх продовжували вже кілька разів.

Законом України «Про правовий режим воєнного стану» визначені особливості діяльності судів в умовах воєнного стану, зокрема, зазначено про безперервність здійснення правосуддя, а також зроблено застереження про неприпустимість скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства. Водночас чинний кримінальний процесуальний закон закріплює принцип розумності строків у якості однієї з основоположних засад кримінального провадження, а також передбачає, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього у найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Рада суддів України (далі - РСУ) ухвалила рішення № 9, відповідно до п. 1 якого навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

У п. 4 рекомендацій РСУ щодо роботи судів в умовах воєнного стану, опублікованих на сайті цього органу суддівського самоврядування 02.03.2022 року, зауважено про необхідність роз`яснення громадянам можливості відкладення розгляду справ у зв`язку із бойовими діями та участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Відповідно до п. 10 цих рекомендацій, якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може взяти участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток, слід допускати участь такого учасника в режимі ВКЗ за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних.

Як убачається з матеріалів справи, в місцевому суді допит потерпілої дійсно було проведено в режимі відеоконференції. Однак обставини, за яких потерпіла брала участь дистанційно у судовому засіданні жодним чином не ставили захист у невигідне положення в порівнянні з іншими учасниками судового розгляду і це не спричинило порушення права на справедливий суд.

Разом із тим дані технічного запису свідчать, що допит потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні відбувся з дотриманням вимог ст. 353 КПК України. Крім того, допит потерпілої проходив під контролем суду, а сторона захисту не була позбавлена можливості скористатися як правом ставити питання потерпілій, так і висловлювати свій протест з метою зняти питання до потерпілої, а також правом на її перехресний допит.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що допит потерпілої у режимі відеоконференції не вплинуло на ефективність участі сторони захисту у судовому процесі і жодним чином не перешкодило реалізувати обвинуваченому свої права, у тому числі право на допит потерпілої.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при призначені міри покарання враховані всі вимоги кримінального закону та положень судової практики: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особи обвинувачених, а також конкретні обставини справи.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, а також попередження нових злочинів та підстав для пом`якшення покарання, не вбачає.

Колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість ухваленого вироку, та які є підставою для його скасування, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суд м. Одеси від 14 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0000044, внесеному до ЄРДР 19.01.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4