Провадження № 1-о/127/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Вінниця

Колегія Вінницького міського суду Вінницької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду Вінницької області від 16 червня 1999 та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду Вінницької області від 16 червня 1999 та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Вінницького обласного суду від 16.06.1999 року за пунктами "а", "г" ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. ч. 3, 5, 6 ст. 19 ч. 3 ст. 140 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень ст. 42 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 25.05.2000 року вирок щодо засудженого ОСОБА_4 змінено, ухвалено на підставі ст. 42 Кримінального кодексу України вважати ОСОБА_4 засудженим за пунктами "а", "г" ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 19 ч. 3 ст. 140 Кримінального кодексу України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Однак, на переконання засудженого йому було незаконно замінено покарання у виді смертної кари розстрілу на довічне позбавлення волі, замість 15 років позбавленні волі визначених законом. У зв`язку з чим просив суд скасувати вирок Вінницького обласного суду Вінницької області від 16 червня 1999 та ухвалу Верховного Суду України від 25 травня 2000 враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України.

У поданій заяві засуджений ОСОБА_4 посилається на положення Кримінально-процесуального кодексу України (в ред. 1960 року), рішення Конституційного Суду України, постанови Верховного Суду України, зазначаючи, що його було незаконно засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі. А відтак, останній вважає, що вирок Вінницького обласного суду від 16.06.1999 року та ухвала Верховного Суду України від 25.05.2000 року були ухвалені із порушенням: Конституції України, національного законодавства України, Кримінального кодексу України, Кримінально-процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, просить:

- скасувати ухвалу Судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 25 травня 2000 року, який ухвалив рішення як друга інстанція, якою замінена ОСОБА_5 смертна кара на довічне позбавлення волі, за ст. 93 п.п. «а», «г»; ч. 3; ст. 142; ст. 19 ч. 3, ч. 5 ч. 6; ч. 3 ст. 140 КК України в редакції 1960 року;

- скасувати вирок Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року в зв`язку з Законом України №1483-111 від 22.02.2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального та Виправно-трудового кодексів України»;

- привести у відповідність вирок Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року до діючого законодавства на момент вчинення кримінального правопорушення;

- ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк;

- поновити строк подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та викликати в суд для участі в проведенні судового засідання.

Дослідивши матеріали заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень за виключними обставинами, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення. Обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду або обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

У своїй заяві ОСОБА_4 просить суд застосувати до нього положення п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України згідно яких виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи. Однак, рішенням Конституційного суду України від 29.12.1999 року у справі № 1-33/99 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кодексу 1960, які передбачали смертну кару як вид покарання.

Законом України № 1483 від 22.02.2000 року Кримінальний кодекс 1960 року приведено у відповідність з вищевказаним рішенням. Кодекс 1960 доповнено новою статтею 25-2, яка визначила новий вид кримінального покарання довічне позбавлення волі. Крім того, цим Законом внесено зміни і до другого речення ч.1 ст. 25 КК України, зокрема слова «смертна кара» замінено словами «довічне позбавлення волі», слово «двадцяти» замінено словами «двадцяти п`яти».

Отже, заявником не вказано, які саме виключні обставини є підставою для перегляду вироку Вінницького обласного суду Вінницької області від 16 червня 1999 та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000.

Таким чином, враховуючи, що заява засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями статей 429, 461, 462, 464 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку Вінницького обласного суду Вінницької області від 16 червня 1999 та ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000 залишити без руху.

Надати ОСОБА_4 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 10 днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя:

Судді: