Номер провадження № 1-кп/756/616/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 17.02.2010 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- 20.06.2011 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, 08.11.2013 із Бориспільської ВК Київської області звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 16 днів;

- 15.12.2014 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці;

- 27.04.2015 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 20.10.2015 Галицьким районним судом м. Львів за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 22.12.2017 року із Білоцерківської ВК Київської області звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 10 днів,

за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1 24.07.2021, близько 15:28 год., ОСОБА_5 знаходився за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 1-б, а саме в магазині «Спортмастер», що в ТРЦ «Дрім Таун» де у останнього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна належного потерпілому TOB «СПОРМАСТЕР- УКРАЇНА» .

Реалізуючи умисел, діючи повторно, цього ж дня, у той же час, перебуваючи в торгівельній залі магазину «Спортмастер», підійшов до полиці з кросівками звідки взяв кросівки чоловічі для бігу «MAGALITE 4.0 ЧОРНИЙ р.42 арт. 2VUTCDGR1I». Далі діючи таємно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в торгівельній залі одягнув на себе вказані кросівки, після чого направився до виходу з магазину «Спортмастер».

У подальшому ОСОБА_5 , будучи одягнутий в кросівки чоловічі для бігу «MAGALITE 4.0 ЧОРНИЙ р.42 арт. 2VUTCDGR1I», перетнув антикрадіжні рамки магазину «Спортмастер», не сплативши за товар в який був одягнутий на той час на ньому, але був зупинений співробітником магазину.

Унаслідок вчинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг спричинити майнову шкоду TOB «СПОРМАСТЕР-УКРАЇНА» , на загальну суму 1499 грн 17 коп.

1.2. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

1.3 Крім цього, 25.02.2023, близько 17:22 год., знаходячись у приміщені гіпермаркету «Метро», розташованого за адресою: м. Київ, проспект С. Бандери, буд. 26-в, у ОСОБА_5 , виник умисел, спрямований на таємне викрадення майна ТОВ «Метро Кеш ЕндКері Україна» (ЄДРПОУ № 32049199) в умовах воєнного стану.

Реалізуючи вказаний умисел, у той же час і того ж дня, перебуваючи у гіпермаркеті «Метро», за вказаною адресою, ОСОБА_5 , упевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись неуважністю працівників гіпермаркету, задля власного збагачення, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, взяв товар з торгівельного прилавка, а саме: ковбасу українську смажену «Ятрань», у кількості 2 шматка вагою 0,442 кг та 0,546 кг., загальною вагою 0,988 кг., артикул 373273, загальною вартістю 368 грн. 25 коп (без урахування ПДВ), та заховав 2 шматки ковбаси під пояс штанів в які на той час був одягнений. Потім перебуваючи у іншому відділі з торгівельного прилавку взяв МС сир твердий Едам 45% 0,564 кг., артикул 361052, вартістю 137 грн 46 коп. (без урахування ПДВ) та зазначений шматок сиру заховав у праву внутрішню кишеню куртки в яку на той час був одягнений, після чого направився до виходу з гіпермаркету «Метро».

У подальшому, ОСОБА_5 виконавши всі дії, які вважав за необхідне для таємного викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, не розрахувавшись за вказаний товар, намагався залишити приміщення гіпермаркету «Метро», однак свій умисел йому не вдалося закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охороною гіпермаркету після перетинання ним лінії кас з неоплаченим товаром.

Унаслідок вчинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг спричинити ТОВ «Метро Кеш ЕндКері Україна» майнову шкоду на загальну суму 505 грн 71 коп. (без урахування ПДВ).

1.4. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих органом досудового розслідування злочинів, викладені в обвинувальних актах, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 24.07.2021, близько 15:28 год., перебував у магазині «Спортмастер», що знаходиться в ТРЦ «Dream Town», одягнув кросівки та намагався покинути магазин, однак був затриманий працівниками магазину. Цей злочин учинив, бо на той час не мав роботи, і не мав відповідно грошових коштів як і взуття. Але пізніше вже влаштувався на роботу, яку втратив вже під час дії воєнного стану.

Крім цього, 25.02.2023, близько 17:20 год., перебуваючи у приміщенні гіпермаркету «Метро», який розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 26-в, узяв з полиць товари, які заховав під одяг та не маючи намір розрахуватись, намагався покинути приміщення, проте також був затриманий працівниками магазину. Грошових коштів на оплату товару не мав. Він живе разом із бабусею, через ведення воєнного стану і втрату роботи в них не було грошей. Роботу знайти не міг, пенсії бабусі вистачає лише на її ліки. Тому вчинив крадіжку продуктів харчування, аби якось прожити поки не знайде роботу.

Наразі він знайшов знов роботу, проходить стажування, але протягом місяця його мають працевлаштувати офіційно. Отримує стабільно заробітну плату, утримує себе та бабусю. З цих підстав засуджує свою поведінку, просить надати шанс виправитися та доглядати за бабусею похилого віку, яка самостійно не лише не виходить із квартири, а й не може самостійно пересуватися.

2.1.2. Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просила призначити покарання із застосування положень ст. 75, 76 КК України, з тих підстав, що її підзахисний до війни мав офіційну роботу, яку втратив через воєнний стан, наразі працевлаштовується, а його бабуся, із якою він живе, хворіє та потребує стороннього догляду.

2.1.3. Представники потерпілих в судові засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Сторони судового провадження щодо розгляду провадження за відсутності представників потерпілих не заперечували.

2.1.3. Прокурори у судовому засіданні зазначили, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. При цьому прокурори просили урахувати відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, але наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурори не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 (закінчений замах на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке не було закінчене з причини, що не залежали від його волі), ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України (закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурорами, захисником, у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.2. При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, на думку суду, відсутні, оскільки раніше засуджений за ч. 1, 3 ч. 357 КК України, яке є кримінальним проступком.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорій нетяжких та тяжких відповідно до ст. 12 КК України, їх вид, суспільна небезпечність, стан суспільства та держави - воєнний. Наслідки вчинення злочину, що шкода фактично відшкодована шляхом повернення майна, а також його вид - яким є одяг на суму 1499 грн. у 2021 році, продукти харчування (сир, ковбаса) на суму 505 грн. у 2023 році, при цьому представники потерпілих не заявляли претензій матеріального характеру, як і не заявляли цивільний позов Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, що під час воєнного стану обвинувачений працював, проте втратив роботу.

Суд також ураховує надані показання обвинуваченим, які ніким не ставились під сумів, що злочин учинений через тяжке матеріальне становище, яке виникнуло через втрату роботи в період воєнного стану були відсутні гроші на продукти харчування. Надаючи такі висновки суд констатує, що є загально відомим фактом, який не підлягає доказуванню, під час уведення воєнного стану частина населення України втратила роботу, у зв`язку з чим запроваджувались державні програми підтримки відповідних верст населення. На думку суду, особа не учинила би злочини, за умови відсутності вказаних обставин (відсутності збройного нападу на Україну, уведення воєнного стану, втрати роботи, як наслідок - незадовільного фінансового стану його родини), які виникли протягом незначного проміжку часу, та тісно пов`язані між собою. Також суд враховує, що обвинувачений мешкає разом із бабусею похилого віку, здійснює за нею догляд через наявність тяжких захворювань.

З огляду на викладене, суд вважає, що поєднання несприятливих для обвинуваченого обставин матеріального характеру (відсутність заробітку, негативні життєві умови, складне матеріальне становище родини, безробіття під час воєнного стану) негативно вплинули на психіку ОСОБА_5 , викликавши стан розпачу та послабивши волю останнього, знизили його опірність негативним умовам і підсилили роль ситуативного моменту, що має бути ураховано судом при призначенні покарання.

Отже, ураховуючи викладене, при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, ураховуючи відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, шо обтяжують покарання, запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, слід призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 3 роки.

4.3. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Тож, призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого), як проходження пробаційної програми, яка складається із система занять, які проводяться за визначеним графіком і мають на меті корекцію поведінки, яка суперечить прийнятим у суспільстві (громаді) нормам, а також формування соціально сприятливих змін особистості.

Слід урахувати, що раніше до ОСОБА_5 вже застосувалось відбуття покарання із випробуванням, однак систему пробаційних програм було введено щодо засуджених лише в 2016 році, а отже ОСОБА_5 не проходив пробаційних програм із метою корекції поведінки.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Таке покарання відповідає особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, як і вимогам ст. 65 КК України, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , кожного дня з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня, із зобов`язанням з`являтися за першою вимогою до суду, а також покладено обов`язки: не відлучатися з місця проживання в межах часу заборони залишати житло; повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та представниками потерпілих у межах вказаного судового провадження. Отже, оскільки суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 , а також необхідності призначення покарання, наведений запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме, ковбаса українська смажена «Ятрань», у кількості 2 шматка, загальною вагою 0, 988 кг, МС сир твердий Едам 0,564 кг., які передано на відповідальне зберігання власникові ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ», а також кросівки чоловічі для бігу «MAGALITE 4.0 ЧОРНИЙ р.42 арт. 2VUTCDGR1I», які передані ТОВ «СПОРТМАСТЕР УКРАЇНА» слід залишити у володінні останніх.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185КК України в виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком на 5 років, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_5 - домашній арешт, який полягає у забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня, із зобов`язанням з`являтися за першою вимогою до суду, а також покладено обов`язки : - не відлучатися з місця проживання в межах часу заборони залишати житло, повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватись від спілкування зі свідками та представниками потерпілих у межах вказаного судового провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази, а саме: ковбаса українська смажена «Ятрань», у кількості 2 шматка, загальною вагою 0, 988 кг, МС сир твердий Едам 0,564 кг., які передано на відповідальне зберігання власникові ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ», а також кросівки чоловічі для бігу «MAGALITE 4.0 ЧОРНИЙ р.42 арт. 2VUTCDGR1I», які передані ТОВ «СПОРТМАСТЕР УКРАЇНА», слід залишити у володінні останніх.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1