Справа № 359/7222/23
Провадження № 1-кс/359/1253/2023
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2023 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Бориспіль Київської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, останній раз 07.02.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2023 приблизно о 12 год 00 хв., ОСОБА_5 їхав на велосипеді по вулиці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та побачив свого наглядно знайомого ОСОБА_6 та невідому йому особу ОСОБА_7 .

В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільними телефонами вище зазначених осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , шляхом обману ОСОБА_7 , отримав від останньої належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11S 6/128GB Twilight Blue» в червоному чохлі, під приводом здійснення телефонного дзвінка, що насправді не відповідало дійсності.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , знаходячись за тією ж самою адресою, повідомив, що під час здійснення телефонного дзвінка, він відійде на декілька метрів від ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_5 з вказаним мобільним телефоном поїхав у невідомому напрямку, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5600 грн. 00 коп.

23.07.2023 було складено та вручено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Причетність ОСОБА_5 о вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний проти клопотання заперечував, зазначив, що визнає свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, відшкодував потерпілій завдану шкоду, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, 23.07.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, по наведеним вище обставинам.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 знаходить своє підтвердження зібраними у справі доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.05.2023 від ОСОБА_7 ; показаннями потерпілої; показаннями свідка ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19.07.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2023; висновком судово-товарознавчої експертизи; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 від 14.07.2023.

Так, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідством зібрано ряд зазначених в клопотанні доказів.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , суд враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором під час судового засідання не наведено достатніх і належних переконливих доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вказане слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання в період доби з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня. Крім того, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив, а також барів, ресторанів, нічних клубів; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів та заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, що провадить досудове розслідування вказаного кримінального провадження в період доби з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив, а також барів, ресторанів, нічних клубів; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Строк домашнього арешту рахувати з моменту винесення ухвали 26.07.2023.

Строк дії ухвали до 24 год. 00 хв. 24 вересня 2023 року.

В задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвалу для контролю за поведінкою підозрюваного направити начальнику Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1