Справа № 308/1006/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження №0000423, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.09.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обраного щодо обвинуваченого судом, на шістдесят днів з огляду на обґрунтованість пред`явленого останньому обвинувачення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та з врахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечила щодо задоволення означеного клопотання, вказала, що заявлені прокурором ризики відпали, просила про застосування до обвинуваченого домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав позицію адвоката.

Заслухавши вищевказане клопотання та доводи в його обґрунтування, позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

31.01.2022 судом постановлено ухвалу, якою обрано щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 31 березня 2022 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою від 17.05.2023 строк утримання обвинуваченого під вартою без можливості внесення застави продовжено до 14.07.2023.

При розгляді клопотання про обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому судом було враховано:

обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яка підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованого такому діяння, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту щодо нього до суду;

наявність ризиків можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на учасників кримінального провадження, зокрема на потерпілу та свідків, з огляду на те, що такі безпосередньо судом не допитувалися; вказане може призвести до надання ними суду неправдивих показів, і як наслідок спричинить формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованого, а відтак наявний ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином; з огляду на тяжкість злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, наявна загроза переховування обвинуваченого від суду; ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, так як згідно з даних АСДС «Д-3» на розгляді в судді ОСОБА_6 перебуває інше кримінальне провадження, за яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень наразі покійній ОСОБА_7 .

Наразі, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує, що встановлені ухвалою суду від 31.01.2022 ризики продовжують існувати, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому суд не виключає, що стороною захисту може бути заявлене клопотання про повторний допит свідків та потерпілої, які можуть змінити покази, раніше надані суду, а відтак ризик незаконного впливу обвинуваченого на учасників кримінального провадження продовжує існувати.

Враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання вищеописаним ризикам, задля забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне продовжити строк застосування щодо такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому при постановленні ухвали від 31.01.2022 суд, посилаючись на п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, так як відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що спричинили смерть останньої.

Наразі суд не вбачає підстав для перегляду прийнятого ним рішення в цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід.

В судовому засіданні адвокат обвинуваченого просила змінити останній запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, однак нею не надано суду аргументів, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що вищевказані ризики на даний час втратили свою актуальність, тобто перестали існувати, що унеможливлює зміну ОСОБА_4 існуючого запобіжного заходу на альтернативний.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 03 вересня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1