Провадження № 11-сс/4823/340/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000034 від 02.02.2023 р.,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

третьої особи ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року накладено арешт на майно, яке вилучено 21.07.2023 р. у ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування його власнику ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам, а саме на: мобільні телефони, банківські картки, таблетки лікарського препарату «МЕТАФІН ІС», «МЕТАДОН-ЗН», блокнот чорного кольору із чорновими записами, порожні коробки з-під лікарського засобу «МЕТАДОН ЗН», рецепти Ф.3, медичну документацію (листки призначень різних медичних закладів та клінік), скляні банки та пластиковий контейнер з речовиною білого кольору, які містять наркотичну речовину метадон, грошові кошти в сумі 14 500 грн., 194 500 грн. та 1420 доларів США, детальний перелік та кількість якого зазначений в ухвалі слідчого судді.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя вказав, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу, встановленим ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати частково в частині накладення арешту на грошові кошти та в цій частині відмовити в задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що клопотання в частині надання дозволу на проведення обшуку, який був проведений у даному кримінальному провадженні, не відповідає вимогам закону.

Крім того, висновки слідчого у клопотанні та слідчого судді в ухвалі суду про обшук житла про належність вилучених грошей ОСОБА_9 не підтверджено жодними доказами, а адреса, за якою було проведено обшук та вилучено грошові кошти, що підлягають арешту, не має жодного відношення ні до ОСОБА_9 , ні до ОСОБА_10 Квартиронаймачем вказаної квартири є ОСОБА_11 , яка не перебуває у будь-яких споріднених відносинах із вказаними особами.

ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , у яких вилучено майно, не були допитані досудовим слідством з питань належності вилучених під час обшуку грошових коштів, при цьому саме у їх квартирні проводився обшук.

В клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не наведено доказів того, що дані грошові кошти мають будь-які ознаки речових доказів, зокрема, що вони здобуті злочинним шляхом.

Заслухавши доповідача, адвоката та третю особу, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000034 від 02.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 308 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.06.2023 року надано слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000034 від 02.02.2023 року дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у державній власності та в якій мешкає без реєстрації ОСОБА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання і виявлення мобільних терміналів з сім-картками операторів мобільного зв`язку з інформацією про механізм вчинення кримінального правопорушення, штампів (ТОВ «РЕДОМЕД», ТОВ «РЕОМЕД»), печаток (лікаря ОСОБА_12 ), чорнових записів зі зразками почерку, рецептурних бланків ф.3, медичної документації щодо отримання наркотичних засобів (медичні картки, листки призначення, картотека тощо),електронних носіїв інформації, документації щодо діяльності ТОВ «РЕОМЕД» та ТОВ «РЕДОМЕД», розпорядчої документації, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, сильнодіючих лікарських засобів, товарно-транспортних накладних, комп`ютерної техніки з інформацією про механізм вчинення кримінального правопорушення, банківських карток, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Згідно протоколу обшуку від 21.07.2023 року, проведеного у квартирі АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено, зокрема, зазначені в клопотанні речі та документи, які постановою слідчого від 22.07.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000034.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах вказаного кримінального провадження про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила і колегія суддів, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Також є такими, що не заслуговують на увагу доводи апелянта про безпідставне вилучення та накладення арешту на грошові кошти, оскільки вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Твердження апелянта про належність грошових коштів саме ОСОБА_7 спростовується, зокрема, змістом протоколу обшуку від 21.07.2023 року, проведеного у квартирі АДРЕСА_1 , в якій мешкав без реєстрації ОСОБА_9 , з якого вбачається, що дана слідча дія проводилась, окрім іншого, за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які будь-яких зауважень або заперечень, в тому числі щодо належності грошових коштів, не висловлювали.

Клопотання слідчого та оскаржуване рішення про накладення арешту на майно відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, тому твердження апелянта про необґрунтованість клопотання слідчого та ухвали слідчого судді є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни або скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000034 від 02.02.2023 року - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4