ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000946 від 28.06.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який не працює, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

28 червня 2021 року приблизно о 03 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, керував технічно справним автомобілем «Ford Escort», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Шевченка зі сторони вул. Омської у напрямку вул. Матюшенка у м. Харкові, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин».

Під час руху в районі буд. 189 по вул. Шевченка в м. Харкові ОСОБА_7 , діючи необережно, проявив неуважність, не переконався в безпеці руху при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4 , яка в цей час перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобілю, яку він об`єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не маючи для цього перешкод технічного характеру, не дав дорогу пішоходу, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/410-А/21 від 26.08.2021 року потерпілій ОСОБА_4 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, а саме: важка тупа сукупна травма, яка включає в себе травму голови, травму хребта, травму грудної клітини та живота, травму тазу та травму кінцівок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Просив призначити йому мінімальне покарання. Цивільний позов потерпілої визнав частково, та з урахуванням сплачених ним потерпілій сум, не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог щодо моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в той день коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, вона зі своєю подругою гуляли на площі, оскільки був концерт. З алкоголю вона вжила келих вина. Потім подруга підвезла її до пішохідного переходу (на якому трапилась пригода), вона вийшла з машини, близько 03.30 28.06.2021, подивилась по сторонам, автомобілів на дорозі не було та вона почала переходити дорогу. Далі вона нічого не пам`ятає, прокинулась уже в лікарні, нічого не пам`ятала, лікар повідомив їй, що її збив автомобіль. Потерпіла також зазначила, що після цього ДТП, вона є інвалідом ІІ групи, у неї не працює права рука, яка потребує тяжку операцію в два етапи, або заміну суглобу, взагалі у неї постраждала вся права частина тіла, жовчний міхур, печінка була розірвана на 6 частин, було дуже багато різних травм. Три місяці вона лежала в лікарні, за цей час перенесла 5 операцій, а далі ще три місяці була вдома та не могла ходити, проходила реабілітацію з масажистом, для того щоб почати ходити. Після ДТП, з обвинуваченим вона не спілкувалась, він до неї не приходив, але його родичі звернулись до її чоловіка та через нього надавали матеріальну допомогу на лікування в добровільному порядку. Також, небайдужі люди присилали на її карту гроші для її лікування. Два місяці назад обвинувачений попросив у неї вибачення за подію, що сталась, та зазначив, що йому шкода за те, що трапилось. Взагалі потерпіла зазначила, що у неї негативне ставлення до водіїв, які сідають за кермо автомобіля в алкогольному чи наркотичному стані, адже до вказаної події вона була абсолютно здоровою людиною, а тепер є інвалідом ІІ групи.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ст. 349 КПК України.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі. Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання для обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої внаслідок ДТП в розмірі 260 000 гр., а також до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 411 500 гр. У обґрунтування позову зазначає, що вказаним злочином їй було завдано значну шкоду здоров`ю, у зв`язку з чим вона проходила тривале лікування, на що її родиною було витрачено кошти в розмірі 339 223,97 грн. Однак, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» та згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 260 000 гр. то вона просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» саме вказану суму, яка застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, вказаним злочином, потерпілій завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні фізичного болю, спричиненого тривалим лікуванням проведеними операціями та тяжкою реабілітацією після операційних періодів, глибоких душевних страждань, пов`язаних з не можливістю повернутись до звичайного життєвого укладу, а також пов`язаних зі зміною життєвого укладу сім`ї в цілому, яку вона оцінює в 500 000 грн. та просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 . Однак, оскільки ОСОБА_7 добровільно 01.07.2021 сплачено їй 38 000 грн., 19.07.2021 - 1 000 дол. США., 19.07.2021 - 2000 грн., та 6000 гр., а також 09.08.2021 - 15 500 гр., просить суд стягнути з нього моральну шкоду з урахуванням вказаних виплачених сум в розмірі 411 500 гр.

Представник відповідача СК «Альфа-Гарант» надав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вимоги позивачки є необґрунтованими, оскільки надані позивачкою квитанції та чеки неможливо проаналізувати, оскільки позивачка (потерпіла) на надала виписки з історії хвороби, довідки, листки лікарських призначень та крім того, на день подання позовної заяви відсутній вирок у кримінальній справі, який набув чинності відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , суд керується положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, у відповідності до якої моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22, п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 як водія транспортного засобу Ford Escort р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201615108. Ліміт відповідальності за вказаним полісом за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 260 000 грн. Франшиза 2000 гр. 12.10.2021 потерпіла ОСОБА_4 звернулась з заявою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування.

Таким чином, суд з урахуванням наданої потерпілою медичною документаціє, квитанціями та лікарськими виписками з історії хвороби, а також враховуючи суму франшизи, приходить до висновку про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на відшкодування потерпілій шкоди, заподіяної життю та здоров`ю внаслідок ДТП, в розмірі 258 000 гр.

Враховуючи, що страхове відшкодування задоволено в сумі 258 000 гр. то з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 2000 гр. (франшиза) + (339 223,97 гр. - 258 000 гр. =79 223,97 гр.), а всього 81223, 97 гр. Разом з тим, ОСОБА_7 добровільно відшкодував 88 500 гр. (88500 гр. - 81223,97 гр.) =7 276 грн., які суд зараховує на відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності і враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, враховуючи те, що обвинувачений частково визнав розмір моральної шкоди, періодично сплачував на користь потерпілої грошові кошти на її лікування, що підтверджується розписками та потерпілою, на загальну суму 88 500 грн., а також враховуючи, що на момент ДТП, потерпіла також перебувала в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої 100 000 гр. у відшкодування завданої їй моральної шкоди. Разом з тим, з урахуванням суми добровільного відшкодування моральної шкоди в сумі 7 276 гр. , з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілої не відшкодовану моральну шкоду в розмірі 92 724 гр.

При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На переконання суду такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань, а також того, що негативні наслідки вчиненого обвинуваченим злочину мають незворотній характер, не може вважатися завищеним або надмірним.

Судові витрати, які складаються з витрат на проведення експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з часу фактичного взяття його під варту, після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ТДВ Страхова компанія «Альфа-гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа -Гарант» на користь ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої в розмірі 258 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 92 724 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових авто-технічних експертиз (тех.стану) № СЕ-19/121-21/15582-ІТ від 10.08.2021 року - в розмірі 2745,92 грн. та №СЕ-19/121-21/18153-ІТ від 25.08.2021 року в розмірі 1372,96 грн., що разом становить 4118,88 гр.

Речовий доказ, а саме автомобіль «Ford Escort», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області повернути його власнику, ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1