Провадження № 1-кп/537/305/2023
Справа № 537/3776/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2023 року за №000488, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, навчається у Полтавському державному аграрному університеті, студент ІІІ курсу, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України,

у с т а н о в и в:

13 вересня 2023 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, який в цей же день згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий у провадження головуючого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.09.2023 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.4 ст.286-1 КК України на 19 вересня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, угода в кримінальному провадженні на даний час не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, тому за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні. Крім того прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило загибель двох осіб: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 є запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_9 , який не одружений, не працює, не має неповнолітніх дітей на утриманні, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, може ухилитися від явки до суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Перебуваючи на волі обвинувачений також може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які є місцевими мешканцями та обвинуваченому відоме їх місце проживання, з метою зміни ними своїх показів або відмови від дачі показань. Крім того обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а саме порушення обвинуваченим встановлених правил дорожнього руху після вживання наркотичних засобів, свідоме порушення інших Правил дорожнього руху, зокрема значне перевищення допустимої швидкості в межах населеного пункту, а також наявність фактів раніше притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, свідчать про схильність обвинуваченого до девіантної поведінки, з урахуванням того, що він може приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та залишаються актуальними на час розгляду справи в суді, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримали позицію прокурора, просили прийняти до розгляду цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні підтримали позицію прокурора, не подавали цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 вважали за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом. Заперечували щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, посилаючись, що прокурор не довів наявність в діях обвинуваченого ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дванадцятою цієї статті. Кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_9 та його захиснику положення ч.2 ст.31 КПК України. Проте обвинувачений ОСОБА_9 , порадившись із своїм захисником, диспозитивно розпорядивсь своїми правами, не заявив клопотання про здійснення розгляду кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів. Обвинувачений та його захисник вважали за необхідне розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювати суддею одноособово.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.06.2023 року обрано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб, в межах строку досудового розслідування, з 25.06.2023 року 03 год. 25 хв. до 23.08.2023 року 03 год. 25 хв. включно.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.08.2023 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_9 строком на 36 діб, тобто з 03 год. 25 хв. 21 серпня 2023 року до 03 год. 25 хв. 25 вересня 2023 року. в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, наявність судимостей, наявність у обвинуваченого місця роботи.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Згідно положень п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні в стані наркотичного сп`яніння особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, що спричинили загибель двох осіб, один з яких є неповнолітнім, за який законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, вказує на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, можливість вчинення незаконного тиску на свідків, потерпілих, з метою зміни ними своїх показань та уникнення від відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, що спростовує доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що свідками очевидцями ДТП є друзі обвинуваченого, які були пасажирами в його автомобілі на момент ДТП, а тому наявний ризик незаконного впливу обвинуваченим на своїх друзів з метою надання ними неправдивих показань, що перешкоджатиме встановленню істини у справі. (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності. Суду не подано відомостей про наявність у обвинуваченого тяжких захворювань, які б унеможливили застосування до нього запобіжного заходу тримання під вартою. Обвинувачений не працює, а відповідно не має легальних джерел доходу, не одружений, не має на утримані малолітніх дітей, що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, а відповідно й підтверджує наявність ризику переховуватися від суду. Хоча ОСОБА_9 раніше не судимий, проте вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за проїзд на заборонений сигнал світлофора, а на теперішній час обвинувачується у вчиненні в стані наркотичного сп`яніння особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, внаслідок якого загинуло дві особи, що можу бути оціненим як його небажання стати на шлях виправлення, відповідно наявність ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення. (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків. Особисте зобов`язання для особи, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, не може попередити вище вказані ризики, визначені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. До суду не зверталися особи, які викликають довіру, із клопотанням про передачу обвинуваченого ОСОБА_9 на поруки. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_9 , передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані документи на підтвердження наявності у ОСОБА_9 права власності на нерухоме майно для застосування відбуття в ньому запобіжного заходу домашнього арешту.

Згідно положень п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає правильним не визначати щодо ОСОБА_9 розмір застави у кримінальному провадженні, враховуючи, що він обвинувачується у злочині, який спричинив загибель двох осіб, один з яких є неповнолітнім.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше 10 днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, з дотриманням положень ст.317 КПК України, якщо вони про це заявлять клопотання.

Щодо прийняття до розгляду цивільного позову потерпілої, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно зі ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи, що цивільний позов ОСОБА_4 відповідає нормам діючого законодавства і не суперечить засадам кримінального судочинства, суд вважає необхідним прийняти позовну заяву до розгляду у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 55, 61, 62, 128, 206, 334, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2023 року за №000488, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, на 25.09.2023 року о 13 годині 00 хвилин у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, розташованого за адресою м. Кременчук вул. Троїцька буд.37/49.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Прийняти до розгляду у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Визнати потерпілу ОСОБА_4 цивільним позивачем у справі.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 19.09.2023 року по 17.11.2023 року включно.

Ухвала в частині обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

В іншій частині ухвала не підлягає окремому оскарженню, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складений та оголошений 20.09.2023 року о 12:48 год.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .