Справа № 461/1706/20
Провадження № 1-кп/461/68/23
УХВАЛА

судового засідання

04.09.2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

у провадженні колегії суддів Галицького районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004435 від 27.09.2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2019 року щодо ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу. Клопотання обґрунтовує тим, що підстави, які стали причиною обрання запобіжного заходу і ризики враховані при застосуванні запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, продовжують мати місце на даний час. Так, прокурор вказав, що з моменту ухвалення попереднього рішення суду про продовження застосування запобіжного заходу ризики у кримінальному провадженні не зменшились, а тому просив продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні, кожен окремо, клопотання заперечили, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Просили застосувати інший більш м`який запобіжний захід. Крім того, захисник вказав, що наявний у матеріалах судового провадження висновок експерта свідчить про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2019 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого було продовжено судом.

Як вже вказував суд у даному провадженні, розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом ( ч. 2 ст. 29 Конституції України).

Крім того, як наводилось раніше, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд також послідовно враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При вирішенні питання продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, що дослідження обставин справи на даний час триває та не завершено, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати. Суд враховує те, що з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, в тому числі категорії злочину, який інкриміновано ОСОБА_6 , встановлено, що продовжує мати місце достатньо висока вірогідність переховування обвинуваченого від суду, що підтверджує ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, суд приймає до уваги те, що обвинуваченому інкриміновано умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Крім того, зважаючи на те, що на даний час триває дослідження обставин справи (судовий розгляд), має місце ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Так, зокрема судом викликано для роз`яснення відповідного висновку експерта, а отже існує вірогідність впливу на останнього до його участі у судовому засіданні. Таким чином, станом на момент розгляду даного клопотання до матеріалів судового провадження долучено висновок експерта, але роз`яснень від експертів щодо його змісту суду ще надано не було, що вказує на ризик впливу на даних осіб.

Крім того, суд на даному етапі провадження не оцінює докази на предмет доведення чи спростування винуватості ОСОБА_6 , але не може залишити поза увагою доводи сторони обвинувачення щодо вжиття підсудним заходів спрямованих на приховування доказів.

Також, аргументи захисника щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого повинні бути враховані при ухвалені остаточного рішення за результатами судового розгляду у цілому, виходячи з того, що наведене питання вирішується при ухваленні вироку.

Отже, зазначені доводи сторони захисту не спростовують наведених вище обставин та ризиків.

Суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зважаючи на те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави. Також, оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на наведені вище ризики та обставини, суд приходить до висновку, що на даному етапі судового розгляду такий не забезпечить можливості уникнення та нівелювання наведених вище ризиків, а також належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд також послідовно враховує тривалість провадження у справі, але вважає, що у даному випадку відсутні достатні гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого. При цьому звертає також увагу на те, що тривалість провадження пов`язана з об`єктивними причинами, які не залежать від волі та дій суду, зокрема тривалості проведення експертного дослідження призначеного саме за клопотанням сторони захисту.

Беручи до уваги обставини встановлені в ході розгляду клопотання прокурора, які вказують на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Суд приходить до висновку, що ризики переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню, в тому числі впливу на експертів, на даному етапі розгляду справи не зменшилися.

Також, суд послідовно враховує характер інкримінованого правопорушення, зокрема рівень його суспільної небезпеки, а саме те, що обвинуваченому інкриміновано вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та уникнути ризикам у провадженні, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Наведене вище свідчить про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що підстави для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, вищенаведені ризики продовжують існувати, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням відповідного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, -

постановив:

Продовжити щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали становить 60 днів з моменту її проголошення, тобто до 02 листопада 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2