Справа № 452/3938/22
Провадження № 1-кп/452/101/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження

№ 0000597 від 11 листопада 2022 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Самбір Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого місця проживання не має, перебуває на обліку у лікаря - нарколога, раніше неодноразово судимого:

?07 квітня 2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1, 2 ст. 317 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки 6 місяців;

?18 квітня 2016 року Мостиським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років позбавлення волі, звільнений 24.12.2021 року у зв`язку з відбуттям покарання;

?08 лютого 2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою: а саме 26.07.2022 та 15.08.2022 Самбірським міськрайонним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї матері ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 8 листопада 2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його мати ОСОБА_4 , безпричинно вчинив з останньою конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилося у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, залякуванні, погрозах фізичною розправою, чим вчинив систематичне психологічне насильство над потерпілою, що призвело до психологічних страждань і погіршення якості її життя, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдало шкоди психічному здоров`ю останньої.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані заст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Україна декларує нульову толерантність до домашнього насильства визнаючи його суспільну небезпечність.

Відповідно частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним у вчиненні даного кримінального правопорушення себе визнав повністю. Суду показав, що потерпіла ОСОБА_4 є його матір`ю. 8 листопада 2022 року він дійсно, вчинив з нею сварку, бо хотів отримати він неї гроші, а вона не давала та не відчиняла двері квартири. При цьому він ображав її нецензурними словами, стукав у вікно. Фізично він її ніколи не чіпав, може лише смикнув за руку. Щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Крім визнання провини, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не суперечать один одному.

Так, потерпіла ОСОБА_4 , допитана в присутності законного представника ОСОБА_5 , суду показала, що є інвалідом ІІ групи з дитинства, обвинувачений є її сином. Після того, як в 2008 році він почав зловживати наркотичними засобами він став грубим, злим, неодноразово судимий, постійно вчиняє сварки, нічим їй не допомагає, а лише вимагає гроші, краде з її квартири побутові прилади (праску, м`ясорубку). В квартирі де вона проживає він не зареєстрований, але іноді вона його пускає, кормить. Він вчиняв з нею конфлікти влітку 2022 року, про що вона писала заяви до поліції. 8 листопада 2022 року ОСОБА_6 знову вчинив з нею сварку, бо хотів отримати він неї гроші, а вона не давала та не відчиняла двері квартири. Він розлютився, бив по вікнах, по дверях, ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. В неї і так поганий стан здоров`я, а після цих подій він погіршився, вона схудла, не може бути спокійною, боїться сина. Просила його суворо покарати.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 суду показала, що є старшою сестрою ОСОБА_4 , відповідно обвинувачений є її племінником. Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2016 року ОСОБА_4 визнано недієздатною, її призначено опікуном. Сестра їй неодноразово скаржилася на негідну поведінку сина, що він краде речі, погано до неї ставиться, свариться з нею. Їй відомо про звернення сестри до поліції із-за такої поведінки сина. Безпосередньо свідком подій 8 листопада 2022 року вона не була. Втім, дійсно, психологічний стан здоров`я

ОСОБА_4 , яка має хронічний психічний розгляд, після цих подій погіршився. Просила суворо покарати обвинуваченого за таке відношення до хворої матері.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, законного представника, суд приймає їх до уваги, оскільки вони не містять істотних суперечностей та знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, доводять обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів, а саме:

?постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст.173-2 КУпАП за домашнє насильство проти матері ОСОБА_4 (а.с.46);

?постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст.173-2 КУпАП за домашнє насильство проти матері ОСОБА_4 (а.с.47);

?згідно висновку психолога КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» від 15.11.2022 №850 потерпіла ОСОБА_4 систематично зазнає психологічного насильства, в результаті дій свого сина ОСОБА_6 у вигляді словесних образ нецензурними словами, приниженні, залякуванні, погроз фізичної розправи. Тому такі дії викликали у постраждалої побоювання за свою безпеку, призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя, спричинили емоційну невпевненість та завдали шкоди психічному здоров`ю особи (а.с.48).

Відповідно до диспозиції ст. 126-1 КК домашнім насильством є систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства. Таким чином, обов`язковою ознакою цього складу злочину є систематичність вчинення насильства, тобто повторюваність його епізодів протягом певного часу. На стороні обвинувачення лежить обов`язок довести цю складову злочину, для чого вона може надати відповідні докази систематичності домашнього насильства, у тому числі, але не виключно, підтвердження притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП (постанова ВС від 21.12.2021 у справі № 236/2450/20).

КПК не передбачає необхідності доведення факту домашнього насильства певним видом доказів. Діяння і наслідки, зазначені в ст. 126-1 КК, підлягають доказуванню та оцінюванню з огляду на положення статей 84, 92, 94 КПК. Систематичність як ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, може бути підтверджена попереднім притягненням особи до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, визначених законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в КУпАП, не свідчить про подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення (Постанови ВС від 14.06.2022 у справі № 585/3184/20).

Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, законного представника потерпілої, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Вирішуючи питання про міру та розмір покарання, яке належить призначити обвинуваченому, суд, відповідно до частини 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд, враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину; обставини вчинення кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який психічно і фізично здоровий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра (а.с. 50); перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.49), згідно Висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії №108 від 13 грудня 2022 року має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР (а.с.56); не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання; згідно характеристики за останнім місцем проживання характеризується негативно (а.с.51); не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (а.с.52-53).

У відповідності зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин у відповідності до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання

ОСОБА_6 судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, обрати йому покарання, передбачене ст. 126-1 КК України у виді арешту, оскільки суд вважає, що покарання у виді громадських робіт, буде недостатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як встановлено судом, вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки. Вирок набрав законної сили.

Інкримінований ОСОБА_6 у даному провадженні злочин ним вчинений 08 листопада 2022 року, тобто до постановлення вказаного вироку.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2021 року у справі N760/26543/17 зробила висновок, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

При цьому суд зауважив, що таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Таким чином, попередній вирок щодо ОСОБА_6 належить виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати, речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання у вигляді арешту ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 3 роки - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуюча суддя -