ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1685/23 Справа № 408/329/18-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та вироку Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року було залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та вироку Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 вироком Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року був засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

Вироком Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року вирок Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року було скасовано в частині призначеного покарання, та призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення з конфіскацією всього майна, яке є власністю останнього.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд вироку Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та вироку Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви вказував, що він був засуджений вироком Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року за правопорушення, яке було скоєно ним 17 грудня 2017 року. Станом на 17 грудня 2017 року, він як ОСОБА_6 згідно актового запису про смерть №05 від 22 вересня 2010 року, вважався померлим. Зазначений актовий запис про смерть до 30 жовтня 2018 року був чинним і не скасованим. Вважає, що він як затримана особа не мав права на прізвище ім`я та по батькові - « ОСОБА_6 », так як виконавча влада на підставі наявного актового запису про його смерть, не визнавала його живим та не надала посвідчення особи. Також зазначає, що вироком Луганського апеляційного суду було встановлено, що «Актового запису про смерть ОСОБА_6 на момент вчинення злочину… не існує…», дане ствердження Луганського апеляційного суду не відповідає дійсності, так як відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян України, станом на 17 грудня 2017 року актовий запис про смерть ОСОБА_6 №05 від 22 вересня 2010 року був чинним і не скасованим органами РАЦС, тому ця обставина є протилежною від висновку суду, а саме вона має значення при застосуванні закону про кримінальну відповідальність (на момент вчинення правопорушення), оскільки судом було застосовано закон про кримінальну відповідальність, який почав діяти щодо нього тільки після внесення у реєстр актового запису від 30 жовтня 2018 року про анулювання актового запису про смерть.

Тобто, засуджений вважає, що наявність актового запису №05 від 22 вересня 2010 року про його смерть, чинного на час скоєння кримінального правопорушення 17 грудня 2017 року є нововиявленою обставиною, яка є підставою для перегляду вироків судів за нововиявленими обставинами.

Провівши належну перевірку обставин, викладених у заяві про перегляд вироків судів за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироків, що належить переглянути, у строки передбачені ч.1 ст.461 КПК України, а ті доводи, що наводить засуджений в своїй заяві, фактично зводяться до незгоди в цілому з ухваленими рішеннями, а тому вказану заяву було залишено судом без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В своїй апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року, якою було залишено без задоволення його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та вироку Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року скасувати. Вироки Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, засуджений, також, просить скасувати, а кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 187 КК України закрити. Прийняти рішення щодо норми ст. 62 Конституції України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що твердження суду першої інстанції, як підстава для відмови у задоволенні його заяви, про те, що він вже звертався із аналогічною заявою до суду першої інстанції, однак у її задоволенні було відмовлено, є безпідставними, оскільки в тому випадку суд першої інстанції навіть не відкривав провадження за нововиявленими обставинами, а одразу без участі сторін та їх належного повідомлення відмовив у відкритті провадження з підстав невідповідності поданої заяви вимогам ст. ст. 459-461 КПК України, що не позбавляє засудженого права повторного звернення до місцевого суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо твердження суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що ОСОБА_6 знав про наявність судового рішення стосовно анулювання актового запису про смерть і мав можливість звернутись із цим рішенням до органів РАЦС, а відтак знав про наявність такої обставини на момент розгляду кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 187 КК України, на думку засудженого є безпідставними та необгрунтованими, оскільки засуджений напротязі з 28 квітня 2017 року по 17 грудня 2017 року не зміг самостійно добитись анулювання актового запису про його смерть через бездіяльність органів виконавчої влади і лише через обласну прокуратуру на протязі часу з 10 січня 2018 року по 30 жовтня 2018 року вдалось можливим вирішити дане питання.

Засуджений вважає, що суд першої інстанції розтлумачив в своїй ухвалі ст. 459 КПК України та ніби непереборна бездіяльність посадових осіб виконавчої влади, що призвела його до позбавлення державою Україна права на життя та інші права людини у термін часу з 28 квітня 2017 року по 30 жовтня 2018 року є несуттєвою обставиною, що свідчить лише про незгоду засудженого з вироками і небажання суду їх переглядати, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення засудженого, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Закон містить вичерпний перелік обставин, які визнаються нововиявленими. Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю суду; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Верховний суд у своїй ухвалі від 18 травня 2020 року під час розгляду провадження №51-2290ск20 прийшов до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Відповідно до вищезазначеного, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Так, за змістом ст. ст. 459 - 467 КПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Відповідно до п. 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

В своїй заяві до суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 , як на нововиявлені обставини, посилався на те, що під час скоєння ним кримінального правопорушення 17 грудня 2017 року, він відповідно до актового запису про смерть №05 від 22 вересня 2010 року вважався померлим, що може мати суттєве значення для прийняття судом законного та обґрунтованого рішення за результатом розгляду кримінального провадження відносно нього.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в ході розгляду заяви було перевірено такі посилання ОСОБА_6 як на нововиявлені обставини та встановлено, що ОСОБА_6 вироком Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року був засуджений за ч.2 ст.187 КК України (дата скоєння злочину 17 грудня 2017 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців. Вироком Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року вирок Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року було скасовано в частині призначеного покарання, та призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення з конфіскацією всього майна, яке є власністю останнього.

Відповідно до цих вироків, ОСОБА_6 був присутній у судових засіданнях під час розгляду кримінального провадження відносно нього та при встановленні судами анкетних даних, не заперечував, той факт що він живий та є ОСОБА_6 . Також, під час надання пояснень по справі ОСОБА_6 стверджував, що він скоїв кримінальне правопорушення з тих мотивів, що він немає можливості оформити документи, тому пішов на злочин, щоб таким чином привернути до себе увагу.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено вирок Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, згідно змісту якого апеляційний суд прийшов до висновку, що існування актового запису про смерть ОСОБА_6 на момент скоєння ним злочину (17 грудня 2017 року) є суперечливим питанням, оскільки такого актового запису щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку Луганським апеляційний судом (02 жовтня 2019 року) не існувало.

Згідно дослідженого судом першої інстанції рішення Біловодського районного суду Луганської області від 18 квітня 2017 року, заяву ОСОБА_6 про скасування судового рішення про оголошення його померлим було задоволено та скасовано рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 26 травня 2010 року у цивільній справі №2о-34/10 за заявою ОСОБА_7 про оголошення фізичної особи померлою, яким ОСОБА_6 було оголошено померлим, у зв`язку із його появою за останнім місцем проживання. Рішення набрало законної сили 29 квітня 2017 року.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 21 грудня 2022 року, 22 вересня 2010 року за №5 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, було внесено актовий запис №05 про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Луганська область, Жовтневий район, міста Луганська. Актовий запис було внесено на підставі рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 26 травня 2010 року справа №2 «о» - 34 про оголошення померлим. 30 жовтня 2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Луганській області було анульовано актовий запис про смерть ОСОБА_6 на підставі рішення Біловодського районного суду Луганської області від 18 квітня 2017 року справа №408/956/17.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення (17 грудня 2017 року), останній знав про факт скасування Біловодським районним судом Луганської області рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 26 травня 2010 року, яким його було оголошено померлим, та мав достатньо часу для звернення у відповідні органи РАЦС для скасування актового запису №05 від 22 вересня 2010 року про його смерть, і це не може бути нововиявленою обставиною в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України, а свідчить про незгоду засудженого в цілому з ухваленими рішеннями.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обгрунтованими та відповідними проведеній судом перевірці обставин, викладених в заяві та встановлених в ході судового провадження.

Доводи апеляційної скарги засудженого, які фактично дублюють обставини, викладені в ним в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, колегія суддів оцінює критично та вважає, що заявником не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироків, а ті доводи, що наводить засуджений в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди в цілому з ухваленими вироками та висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, щодо відсутності підстав для перегляду таких вироків в порядку ст. ст. 459 - 467 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що засудженим в своїй апеляційній скарзі не було наведено ані нововиявлених обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, які можуть стати підставою для скасування вироків Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, ані доводів щодо невідповідності вимогам КПК України оскаржуваної ухвали суду. Будь-яких порушень з боку місцевого суду при розгляді заяви засудженого, які б були підставою у відповідності до ст. 409 КПК України для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

А тому, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Біловодського районного суду Луганської області від 04 березня 2019 року та вироку Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4