У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000009 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2023 року засобом поштового зв`язку старший слідчий відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , за погодженням із заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000009 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на предмети, вилучені в ході санкціонованого слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обшуку по справі №308/12938/23 від 16.08.2023 року, проведеного 18.08.2023 року транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у загальній сумі 1000 доларів США, номіналами «100», що здобуті злочинним шляхом, банківські картки, а саме: «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , «Монобанку» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Володілець майна, який являється підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Адвокатом ОСОБА_8 подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що: «організація незаконного переправляння осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб».

18 серпня 2023 року у в період часу з 08:57 год. по 09:32 год. був проведений санкціонований слідчим суддею обшук транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку вказаного транспортного засобу було вилучено: грошові кошти у загальній сумі 1000 доларів США, номіналами «100», що здобуті злочинним шляхом, банківські картки, а саме: «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , «Монобанку» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

18серпня 2023 року вищевказані речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні /постанова про визнання речовими доказами від 18.08.2023/.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно, а саме: «грошові кошти у загальній сумі 1000 доларів США, номіналами «100», банківські картки, а саме: «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , «Монобанку» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході санкціонованого обшуку, проведеного стороною обвинувачення 18.08.2023 року, а саме на: грошові кошти у загальній сумі 1000 доларів США, номіналами «100», банківські картки, а саме: «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , «Монобанку» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на предмети, вилучені в ході санкціонованого слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обшуку по справі №308/12989/23від 16.08.2023 року, проведеного 18.08.2023 року транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у загальній сумі 1000 доларів США, номіналами «100», банківські картки, а саме: «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , «Монобанку» № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9