Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження№ 1-кп/733/116/23
Єдиний унікальний №733/1038/23
Вирок

Іменем України

28 серпня 2023 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ічнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000327 від 08.07.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Івангород, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 16.06.2023 року ОСОБА_4 , переслідуючи мету на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), достовірно знаючи про наявність у потерпілого ОСОБА_5 мобільного телефону марки TEXNO SPARK Go 2023 64 GB BF7n, з метою реалізації свого злочинного умислу заволодіння вказаним телефоном, прийшов до місця проживання потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 . Близько 17 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння щодо настання суспільно-небезпечних наслідків у виді матеріальної шкоди, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , пообіцявши повернути телефон та залишивши в заклад ключі від квартири, використовуючи довірливі відносини з останнім, засновані на знайомстві, при цьому не маючи реального наміру виконати обіцянку, а саме повернути телефон ОСОБА_5 , заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки TEXNO SPARK Go 2023 64 GB BF7n, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3106 від 11.07.2023 року становить 4252,51 грн.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_5 в розмірі 4252,51 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу. Допитаний в судовому засіданні

обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини наведенні у обвинувальному акті не оспорює. Про вчинене шкодує та розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Міру покарання ОСОБА_4 обрати на розсуд суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази, оскільки ніхто з учасників процесу їх не оспорював.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного , обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, яка офіційно не працевлаштований , не одружений, на обліку у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку та у Прилуцькому РС №1 філії ДУ "Центр пробації" не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, раніше в силу ст.89 КК України не судимий , та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

По даному кримінальному провадженню потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду в розмірі 4252,51 грн. , яку в ході досудового розслідування було відшкодовано.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку та добровільно відшкодував матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченої, того факту, що він офіційно не працевлаштований , суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу в даному конкретному випадку буде надмірним тягарем для обвинуваченого та не відповідатиме меті покарання.

Покарання у виді обмеження волі є найбільш тяжким порівняно з іншими видами покарання, передбаченими ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, тому сплатити штраф або виконувати виправні роботи не матиме змоги, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду , його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав, які б перешкоджали призначенню особі саме такого виду покарання у виді громадських робіт, зазначених ч. 3 ст. 56 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався і підстави для його застосування відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369-370,373-374,381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1