Справа № 201/8037/23
Провадження № 1кс/201/3061/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2023 року м..Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старший слідчий СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 07.07.2023р. за №0000105 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчого відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000105 від 07.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Правобережною окружною прокуратурою міста Дніпра.

Досудовим розслідування попередньо встановлено, що службовими особами Фонду державного майна України вчиняються дії на користь третіх осіб, що підлягають і умисному створенні умов для набуття у власність державного майна за заниженими цінами.

07.07.2023 відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 106-р із сфери управління Міністерства інфраструктури передано Генеральній прокуратурі України будівлі (літери А-9, а-1, а, а-1) і споруду (літер Б-1, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 32 у м. Дніпропетровську та закріплено їх на праві оперативного управління за Генеральною прокуратурою України.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.06.2013 № 67/36 у постійне користування прокуратурі Дніпропетровської області передано земельну ділянку площею 0,1377 га (кадастровий номер :02:393:0061) по фактичному розміщенню будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування органів державної влади та місцевого самоврядування.

Наказом Фонду державного майна України від 20.01.2020 року N°81 прийнято із сфери управління Міністерства інфраструктури України до сфери управління Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс», крім майна, що не підлягає приватизації.

Відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, включаючи права на земельні ділянки.

З інформації, розміщеної в системі онлайн аукціонів з продажу та здачі в оренду майна «Прозорро Продажі», з?ясовано, що 14.04.2023 проведено аукціон з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В інформаційному повідомленні Фонду державного майна України до складу Єдиного майнового комплексу державного підприємства, продаж якого вчинено на аукціоні, входять лише будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , інше майно відсутне.

При цьому, зазначено, що право постійного користування земельною ділянкою по фактичному розміщенню будівель і споруд належить не державному підприємству, а обласній прокуратурі, що вказує на невідповідність заявлених речових прав на майно.

Умови продажу єдиного майнового комплексу, а фактично будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 вимог до подальшого використання будівель за функціональним призначенням не передбачають.

Відтак, вказані дії можуть свідчити про надання недостовірних відомостей щодо належності майна до єдиного майнового комплексу державного підприємства та подальшого його продажу неправомочною особою, що вказує на те, що службовими особами Фонду державного майна України вчиняються дії на користь третіх осіб, що полягають в умисному створенні умов для набуття у власність державного майна за заниженими цінами.

Зважаючи на вищевикладене, сторона обвинувачення дійшла висновку про необхідність накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс», що розташований за адресою: м. Дніпро вул. Жуковського 23, разом із будівлею, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972), шляхом заборони розпорядженням та відчуження вказаним майном, із забороною реєстраторам (державним чи приватним) вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно вказаного майна, оскільки існує загроза, що може негативно вплинути на виконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, а саме: можливе відчуження, зміни, реєстрації (перереєстрації), поділу (об`єднання), застави або іншого виду зміни власника нерухомого майна.

Вищевказані дії, в комплексі з іншими ймовірними непередбачуваними обставинами, та в своїй сукупності, можуть бути суттєвою перешкодою для органу досудового розслідування.

Незастосування заборони на використання чи розпорядження майном може призвести до його подальшої реалізації за заниженими цінами та настання інших наслідків, які в тому числі перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

У даному випадку нерухоме майно є об`єктами кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використано для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Прокурор заявою підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

З урахуванням вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Наказом № 358 від 27.12.2019р. Генерального прокурора перейменована юридична особа «Генеральна прокуратура України» в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом № 410 від 03.09.2020р. Офісу Генерального прокурора перейменовано без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу «Прокуратура Дніпропетровської області» у «Дніпропетровську обласну прокуратуру».

Відтак зазначені юридичні особи не ліквідовані або жодним іншим чином не припинили свою діяльність.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 106-р із сфери управління Міністерства інфраструктури передано Генеральній прокуратурі України будівлі (літери А-9, а-1, а, а-1) і споруду (літер Б-1, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 32 у м. Дніпропетровську та закріплено їх на праві оперативного управління за Генеральною прокуратурою України.

За положенням ст. 137 ГК України, правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Право оперативного управління припиняється на загальних підставах, встановлених для припинення права власності.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.06.2013 № 67/36 у постійне користування прокуратурі Дніпропетровської області передано земельну ділянку площею 0,1377 га (кадастровий номер :02:393:0061) по фактичному розміщенню будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 32 у м. Дніпропетровську.

10.12.2013р. на підставі рішення державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції запис № 3839866 про право постійного користування земельною ділянкою, строк дії обмежень безстроково, правокористувач прокуратура Дніпропетровської області, , внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016р. № 803-р «Деякі питання запобігання корупції в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади» Фонду державного майна доручено проведення до кінця 2018 року суб`єктами управління об`єктами державної власності в установленому порядку реєстрації нерухомого майна державних підприємств, їх об`єднань, установ, організацій, функції з управління щодо яких здійснюють самі суб`єкти, та нерухомого державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, що належать до сфери їх управління, з наданням інформації про проведену реєстрацію в установленому законодавством порядку Фонду державного майна з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності. Також доручено створення та підтримка (регулярне наповнення та оновлення) єдиного повного відкритого реєстру нерухомого майна державних підприємств, установ та організацій із зазначенням розпорядників майна (суб`єктів управління), призначення майна (виду майна), інформації щодо передачі майна (його частин) в оренду, визначення майна, яке тимчасово не використовується. Оприлюднення зазначеного реєстру у форматі відкритих даних.

Наказом Фонду державного майна України від 20.01.2020 року N°81 прийнято із сфери управління Міністерства інфраструктури України до сфери управління Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс», крім майна, що не підлягає приватизації.

Однак з інформації, розміщеної в системі онлайн аукціонів з продажу та здачі в оренду майна «Прозорро Продажі» випливає, що 14.04.2023 р. проведено аукціон з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства «Дніпропетровськавтотранссервіс», що розташоване за адресою: вул. Василя Жуковського, 23 у м. Дніпрі.

В інформаційному повідомленні Фонду державного майна України до складу Єдиного майнового комплексу державного підприємства, продаж якого вчинено на аукціоні, входять лише будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 32 у м. Дніпрі, інше майно відсутнє.

Такий електронний аукціон відбувався тричі, із затвердженням Фондом Державного майна України протоколів результатів електронних торгів, якими визначалися переможці електронного аукціону, але переможці тричі поспіль не сплачували ціну продажу об`єкта, внаслідок чого ціна об`єкту торгів знижувалася.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Об`єкт нерухомого майна у встановленому законом порядку визнаний речовим доказом у межах кримінального провадження за №0000105 від 07.07.2023р., та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене, перевіривши майно, на яке просять накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора частково, та накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972), оскільки об`єкта цілісного майнового комплексу в реєстрі нерухомого майна не зареєстровано, на нього накласти арешт неможливо і на торги виставлений саме об`єкт в АДРЕСА_1 .

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його використання, перетворення, передачі чи відчуження.

Відтак накладення арешту на вказане майно, із врахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, забезпечить розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972), шляхом заборони розпорядженням та відчуження вказаним майном.

Зобов`язати уповноважений орган реєстрації прав на нерухоме майно внести відповідні відомості про арешт майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 5 днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1