Справа № 755/5073/23
№ 1-кс/755/1638/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, із вищою освітою, офіційно не працюючому, одруженому, маючому на утриманні дитину 2010 р.н., зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001386 від 13.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001386 від 13.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

У ході досудового розслідуванням встановлено, що 11.04.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи застосунок «Telegram», розпочав переписку з малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під іменем « ОСОБА_4 » та ввійшовши в довіру до малолітньої ОСОБА_7 , домовився про зустріч з останньою.

12 квітня 2023 року, близько 13 години 30 хвилин, малолітня ОСОБА_7 приїхала до Дніпровського району м. Києва та, перебуваючи в районі станції метро «Лівобережна», чекала зустрічі з особою на ім`я « ОСОБА_4 ». У подальшому, до останньої підійшов ОСОБА_4 та сказав, що це він спілкувався з нею у застосунку «Telegram». Після цього, малолітня ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_4 про те, що їй необхідно повернутися додому, але останній на це ніяк не зреагував та повів малолітню ОСОБА_7 до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що розташоване на території гаражного кооперативу «Дніпровець» по вул. Баха, 7-В у м. Києві. Прийшовши до вищевказаного гаражного приміщення, ОСОБА_4 почав займатись особистими справами, а малолітня ОСОБА_7 переглядала соціальні мережі. Повідомити про своє місцезнаходження малолітня ОСОБА_7 не могла, оскільки її мобільний телефон був розряджений та остання не пам`ятала номер телефону своєї матері. На прохання малолітньої ОСОБА_7 , щоб ОСОБА_4 відпустив її додому, останній відмовляв та не випускав з періщення. Близько опівночі, 13.04.2023 року, малолітня ОСОБА_7 заснула. У подальшому, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 . Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , припускаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою, останній ліг зверху останньої, від чого малолітня ОСОБА_7 почала чинити опір. Після чого, ОСОБА_4 , долаючи опір останньої, зняв з малолітньої ОСОБА_7 штани та білизну, після чого, здійснив анальне проникнення в тіло останньої з використанням своїх геніталій проти її волі та всупереч її бажанню. Після завершення вказаного статевого акту ОСОБА_4 разом з малолітньою ОСОБА_7 ще деякий час знаходились у вищевказаному гаражному приміщенні, після чого, пішли в район станції метро «Лівобережна».

14 квітня 2023 року ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 КПК України.

14 квітня 2023 року в порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.04.2023 року; протоколом обшуку від 13.04.2023 року; протоколом обшуку від 14.04.2023 року; протоколом обшуку від 14.04.2023 року; протоколом огляду місця події від 14.04.2023 року; поясненнями ОСОБА_7 від 13.04.2023 року; протоколом допиту законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 14.04.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.04.2023 року; висновком психолога від 21.04.2023 року; висновком експерта № 042/1-157-2023; висновком експерта № 042/1-156-2023; речовими доказами та іншими доказами в їх сукупності.

15 квітня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.06.2023 включно.

05 червня 2023 року керівником Дніпровської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.

На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі та будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх, з метою схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, а також, - вчинити інше кримінальне правопорушення. У свою чергу, інші, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що підозрюваний не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків та продовження протиправної діяльності.

Таким чином, враховуючи перелічені ризики, саме запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з підстав, викладених у клопотанні, зазначивши, що крім тяжкості кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надавши письмові заперечення, які мотивував тим, що підозра є необґрунтованою, оскільки відповідно до висновку психолога, потерпіла пояснила, що його підзахисний ніяких її частин тіла не торкався, а відповідно до судово-медичної експертизи, жодних біологічних зразків ОСОБА_4 на потерпілій виявлено не було, а тому, на даний час, відсутня подія злочину. Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які йде мова у клопотанні, то відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість кримінального правопорушення не може бути єдиною обставиною, яка вказує на можливість переховування особи і всі обставини повинні розглядатися в їх сукупності. На даний час, в Україні запроваджено військовий стан, а тому, підозрюваний ОСОБА_4 не зможе виїхати за межі України. Щодо ризику вчинення його підзахисним інших кримінальних правопорушень, то останній ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню доньку та батьків пенсійного віку. Таким чином, всі наведені стороною обвинувачення ризики, є лише припущеннями. На даний час, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 зможе запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, оскільки метою запобіжного заходу є не покарання, а забезпечення виконання покладених обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що він нічого не вчиняв, раніше не судимий, має вищу освіту та до повномасштабного вторгнення рф в Україну працював за спеціальністю, перебуває у шлюбі, має на утриманні дитину та батьків похилого віку. Потерпіла ввела всіх в оману та звинуватила його у вчиненні злочину. У випадку зміни йому запобіжного заходу, він активно сприятиме досудовому розслідуванню, не буде переховуватись та вчиняти тиск на потерпілу й свідків.

На заперечення захисника ОСОБА_6 прокурор зазначив, що обставини, про які зазначає захисник, були предметом розгляду апеляційною інстанцією при розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що підтверджується ухвалою Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року, в якій зазначено, що підозра є обґрунтованою та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, щодо висновку психолога, то остання зазначала, що потерпіла на даний час має пригнічений емоційний стан і через відчуття сорому вона не пояснювала всіх обставин події, а досудове розслідування ще триває.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людину як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

14 квітня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

15 квітня 2023 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.06.2023 року включно.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001386 від 13.04.2023 року до трьох місяців, а саме до 14.07.2023 року.

Крім того, щодо необґрунтованості підозри, про яку зазначав у судовому засіданні захисник, то дане питання було предметом розгляду апеляційною інстанцією під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року, у матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не виникало.

Зокрема, у судовому засіданні стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином. Зокрема, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, офіційно не працює, може впливати на потерпілу та свідків і уникати від досудового розслідування і суду.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, тобто, до 14 липня 2023 року.

У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: