Справа 681/303/22
№ 1-др/688/1/23
Ухвала

іменем України

25 липня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілої та цивільного позивача про ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні № 0000216 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Березна Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього за № 0000216 - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , МТСБУ про стягнення майнової та моральної шкоди та цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , МТСБУ про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

У резолютивній частині ухвали суд не навів свій висновок про розподіл судових витрат на правову допомогу.

Адвокат ОСОБА_6 , який є представником потерпілої ОСОБА_4 та цивільного позивача ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання посилався на те, що суд повинен визначитися з розподілом процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Просив стягнути з ОСОБА_3 понесені потерпілою ОСОБА_4 та цивільним позивачем ОСОБА_5 витрати на правову допомогу, які підтверджуються матеріалами справи.

У судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд клопотання, від них надійшли письмові заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Крім того, ОСОБА_3 направив суду свої письмові заперечення проти клопотання, посилаючись на те, що КПК України не передбачає ухвалення додаткових судових рішень. Вважає, що вказане клопотання має вирішуватися не в порядку виконання судового рішення, а шляхом розгляду цивільного позову. В матеріалах справи відсутні акти прийому-передачі наданих послуг, детальний опис виконаних робіт, тобто документи, які підтверджують понесення заявлених витрат на правову допомогу. А тому, просив відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілої та цивільного позивача про стягнення процесуальних витрат.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку задовольнити клопотання представника потерпілої та цивільного позивача частково, з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 1 статті 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Тобто положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Частиною 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374).

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що питання про судові витрати може бути вирішено й ухвалою суду, враховуючи, що при постановленні ухвали судом не вирішувалося питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, заявлених потерпілою та цивільним позивачем та відсутні висновки про відсутність підстав для розподілу судових витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про можливість вирішення вказаного питання відповідною ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року в справі №598/1781/17 висловила правову позицію, яка має враховуватися судами при застосування норм права. Відповідно до вказаної правової позиції «КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який ухвалив рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат».

Так, судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, потерпіла ОСОБА_4 просила стягнути витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Правову допомогу потерпілій ОСОБА_4 надавав адвокат ОСОБА_6 на підставі договору про надання правової допомоги від 26.06.2020 року, ордеру від 03.06.2022 (а. 44-45).

Згідно квитанції б/н від 21.06.2022 ОСОБА_4 сплатила адвокату ОСОБА_6 кошти за послуги адвоката згідно договору в розмірі 8000 грн (а. 72).

Згідно наданого розрахунку витрат виконаних робіт адвокатом (а. 71) зазначено детальний опис робіт, виконаних адвокатом та їх вартість: підготовка до подання позову 1000 грн, складання позову 3000 грн, участь в судових засіданнях 3000 грн, підготовка та подання суду клопотань 1000 грн.

Правову допомогу цивільному позивачу ОСОБА_5 надавав адвокат ОСОБА_6 на підставі договору про надання правової допомоги від 26.06.2020 року, ордеру від 15.06.2022 (а. 63-64).

Згідно квитанції б/н від 21.06.2022 ОСОБА_5 сплатив адвокату ОСОБА_6 кошти за послуги адвоката згідно договору в розмірі 8000 грн (а. 83).

Згідно наданого розрахунку витрат виконаних робіт адвокатом (а. 82) зазначено детальний опис робіт, виконаних адвокатом та їх вартість: підготовка до подання позову 1000 грн, складання позову 3000 грн, участь в судових засіданнях 3000 грн, підготовка та подання суду клопотань 1000 грн.

Оскільки суд при закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_3 не вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу за представництво інстересів потерпілої та цивільного позивача, суд дійшов висновку про необхідність постановлення ухвали про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу у підтвердженому розмірі - 8000 грн та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу у підтвердженому розмірі - 8000 грн.

Щодо доводів ОСОБА_3 , що ці витрати мають вирішуватися шляхом заявлення цивільного позову, суд зазначає таке.

У постанові ВП ВС від 21.11.2018 року №462/6473/16-ц, висловлено правову позицію про те, що питання витрат на правову допомогу, понесених потерпілим у кримінальному провадженні, вирішується судом у межах кримінального провадження у якому такі витрати було понесено, у разі їх документального підтвердження, відповідно до кримінального процесуального законодавства. Якщо це питання не було вирішено судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст та перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства. Оскільки, процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, такі витрати, розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Керуючись ст.ст. 118, 120, 124, 126, 368, 374, 534, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання представника потерпілої та цивільного позивача про ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні № 0000216 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 8000 (вісім тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 8000 (вісім тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1