Номер провадження: 11-кп/813/1067/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000532 від 09 серпня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Батумі, республіки Грузія, громадянин Російської Федерації з посвідкою на постійне місце проживання в Україні з 2008 року безстроково, неодружений, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та йому призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без конфіскації майна в силу ст.77 КК України.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч.1, 3 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Обвинуваченого звільнено з-під варти в залі суду.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що ОСОБА_10 у невстановлений час та місці, з метою подальшого незаконного збуту, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, який з метою збуту зберігав при собі. В подальшому ОСОБА_8 , переслідуючи прямий злочинний корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, у невстановлений час та місці, при невстановлених обставинах, незаконно збув по вулиці Прорізній в місті Одеса, шляхом розкладення заздалегідь розфасованої в полімерній упаковці та пакеті типу «Zipp-lock», речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушені речовини) становить 0,78 г.

Вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, ОСОБА_8 09 серпня 2022 року, близько 20 години, більш точний час не встановлено, розклав, зважаючи на розмір та фасування, по вулиці Прорізній в місті Одеса, з метою збуту, шляхом здійснення у громадському місці схованки, так званої «закладки» та особистого збагачення, до моменту виявлення та вилучення 09 серпня 2022 року о 22 годині 34 хвилини особливо небезпечного наркотичного засобу з незаконного обігу працівниками поліції в ході огляду, проведеного по вулиці Прорізній, поблизу будинку №12, що розташований по вулиці Ромашковій в місті Одеса.

Крім того, ОСОБА_8 , переслідуючи прямий злочинний корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, у невстановлений час та місці, при невстановлених обставинах, незаконно збув по вулиці Прорізній в м.Одеса, шляхом розкладення заздалегідь розфасованих в полімерні упаковки та пакети типу «Zipp-lock», речовини рослинного походження, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушені речовини) становить 2.39 г.

Вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено,

ОСОБА_8 09 серпня 2022 року, близько 20 години, більш точний час не встановлено, розклав, зважаючи на розмір та фасування, по вулиці Прорізній в м.Одесі, з метою збуту, шляхом здійснення у громадському місці схованок, так званих «закладок» для особистого збагачення, до моменту виявлення та вилучення 09 серпня 2022 року о 22 годині 45 хвилин особливо небезпечного наркотичного засобу з незаконного обігу працівниками поліції в ході оглядів, проведених по вулиці Прорізній, поблизу будинку №49 по вул. Толбухіна в м. Одеса.

Крім того, достовірно знаючи, що вказані речовини є наркотичними засобами, діючи умисно з метою подальшого їх збуту невстановленим особам схильним до вживання наркотичних засобів, ОСОБА_8 , помістив в полімерні пакетики та згортки, із вищезазначеними речовинами до своєї сумки та почав зберігати незаконно при собі з метою подальшого збуту. 09 серпня 2022 року о 21 годині біля будинку АДРЕСА_3 , в ході обшуку у ОСОБА_8 виявлено та вилучено поліетиленові згортки з речовиною рослинного походження в кількості 13 шт., мобільний телефон марки «Iphone 7», IMEI НОМЕР_1 з зображеннями місцезнаходження так званих «закладок» наркотичних засобів. Вилучена в ході особистого обшуку ОСОБА_8 речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу (в перерахунку па висушені речовини) становить 10,79 г.

Особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, ОСОБА_8 , незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а також застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання, просив скасувати вирок суду в частині застосування положень ст.75 КК України, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 злочину.

Прокурор вважає помилковим висновок суду про те, що збут наркотичних засобів ОСОБА_8 не потяг негативних наслідків, оскільки як зазначав сам обвинувачений, він такою діяльністю займався близько місяця, доки його не викрили працівники поліції.

Прокурор вважає, що, звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд послався на ті ж самі обставини, що були враховані при застосуванні ст.69 КК України.

Правові позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, із застосуванням положень ст.75 КК України, не в повній мірі врахував тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Положеннями ч.1 ст.409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є зокрема застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до положень ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями частин 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно з положеннями ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, суд повинен належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для прийняття рішення, й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2019 року у справі № 520/3854/17 вказала про те, що за тих самих даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують покарання, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, не навів переконливих доводів на обґрунтування прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд послався на ті ж самі обставини, що були враховані при застосуванні ст.69 КК України.

Зокрема, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не навів достатніх мотивів звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, а застосувавши зазначену правову норму, допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме - застосував закон, який не підлягав застосуванню, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції формально враховано тяжкість та суспільну небезпечність злочину, який вчинив ОСОБА_8 , не надано оцінки низці обставин, які мають значення для застосування ст. 75 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, були враховані судом першої інстанції під час визначення розміру покарання у виді позбавлення волі, встановленого санкцією ст.307 КК України, в тому числі і застосування ст.69 КК України, а тому на думку апеляційного суду, вказані обставини не можуть бути безумовними підставами, застосування положень ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Так, відповідно до положень ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_8 злочин відноситься до тяжкого злочину.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не приділив належної уваги тому, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою працездатного віку, постійного законного джерела прибутку не має, що і стало підґрунтям для вчинення корисливого тяжкого злочину.

В той же час, суд першої інстанції вказав на те, що до такого роду злочинної діяльності обвинуваченого спонукало тяжке матеріальне становище та відчай, що було пов`язано з частковою втратою матеріального заробітку у зв`язку з початком збройної агресії російської федерації проти України, що стало наслідком нестачі грошей для самозабезпечення себе та своєї сім`ї.

В свою чергу апеляційний суд зазначає про те, що з початком збройної агресії російської федерації проти України, майже кожна людина в нашій державі потрапила в скрутне матеріальне становище, однак, на думку апеляційного суду, такі обставини не повинні ставати підставами для виправдання мотивів вчинення особами протиправних дій, які посягають на охоронювані кримінальним законом суспільні відносини.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 зробив позитивні висновки та відверто засуджує свою поведінку, оскільки як зазначав сам обвинувачений, він такою діяльністю займався близько місяця доки його не викрили працівники поліції.

На думку апеляційного суду, позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на тяжкість, тривалість та суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, не може свідчити про можливість його виправлення без відбування покарання.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на суспільну небезпеку злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорі, якав визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст.50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ст.75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.

Зважаючи на викладені обставини в сукупності з характером встановлених конкретних дій обвинуваченого, апеляційний суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що справедливим для обвинуваченого ОСОБА_8 є покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.

За таких обставин висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не ґрунтується на досліджених обставинах кримінального провадження та вимогах закону, а тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції застосований закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Разом з цим апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, а тому вважає за можливе застосувати дію ст.69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

При цьому апеляційний суд зазначає, що санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до положень ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК.

Суд першої інстанції у вироку зазначив про те, що в зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд, у відповідності до положень ст.77 КК України не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість застосування положень ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання, в зв`язку з чим до нього необхідно застосувати додаткове безальтернативне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України, у виді конфіскації усього майна, належного ОСОБА_8 на праві власності.

Зазначені обставини, відповідно до положень п.4) ч.1 ст.409; п.2) ч.1 ст.413; п.4) ч.1 ст.420 КПК України, є підставами для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування оскарженого вироку відносно ОСОБА_8 в частині звільнення обвинуваченого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробовуванням та ухвалення нового вироку в цій частині.

Враховуючи те, що в період часу з 12 серпня 2022 року по 07 лютого 2023 року обвинувачений ОСОБА_8 утримувався під вартою, зазначений строк є строком попереднього ув`язнення, а тому, згідно з положеннями ч. 5 ст.72 КК України, підлягає зарахуванню в строк покарання ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання даного вироку апеляційний суд вважає за необхідне затримати ОСОБА_8 в залі суду, взяти його під варту і доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В своїй апеляційній скаргзі прокурор Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 просив визнати обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Разом з цим, вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 вже був визнаний винуватим за ч.2 ст.307 КК України і суд апеляційної інстанції скасовує оскаржений вирок лише в частині призначення покарання, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 370, 372, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 - задовольнити частково

Вирок Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2023 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначитиОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_8 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 серпня 2022 року по 07 лютого 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з дня набрання вироком законної сили, а саме - з 18 травня 2023 року.

З метою забезпечення виконання вироку засудженого ОСОБА_8 затримати в залі суду, взяти його під варту і доставити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4