Справа № 481/798/23
Провадж.№ 1-кп/481/67/2023
В И Р О К

іменем України

06.06.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2023 року за № 0000124

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

26.02.2023 року близько 13:10 години обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 , перебували у приміщенні кухні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем їхнього спільного проживання, та розпивали спиртні напої.

Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, в ході якого

В ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_5 .

Так, 26.02.2023 року близько 13:20 години, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у кімнаті кухні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, встав із-за столу, вийняв з кишені куртки, у яку він був одягнений, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, та розклавши його, наблизився до Коломійця OA, який в свою чергу також встав із-за столу та перебував стоячи навпроти нього. Далі обвинувачений ОСОБА_3 , утримуючи рукоятку ножа в лівій руці, раптово замахнувся та умисно наніс ОСОБА_5 небезпечний в момент заподіяння один ковзний удар лезом вищевказаного ножа y життєво важливий орган, а саме область шиї, спричинивши останньому тілесне ушкодження y вигляді різаної рани передньої поверхні шиї з пошкодженням гілки поверхневої сонної артерії, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.ї

Після цього, ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_3 не зупиниться на досягнутому та продовжуватиме спричиняти йому тілесні ушкодження спрямовані на позбавлення життя потерпілого, вибіг з будинку на вул. Лазурна в с. Софіївка, Баштанського району, Миколаївської області та почав кликати на допомогу.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але з незалежних від його волі обставин, а саме через те, що ОСОБА_5 втік, не зміг довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині до кінця, в результаті чого ОСОБА_5 було своєчасно надано медичну допомогу та смерть потерпілого не настала.

Таким чином, орган досудового розслідування обвинувачує ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на умисне

вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході судового розгляду прокурор за результатами судового розгляду вважала пред`явлене обвинувачення доведеним в повному обсязі показами потерпілої особи, свідків та наданих суду письмовими доказами.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, а саме у тому, що він дійсно наніс потерпілому ОСОБА_5 ножове поранення в область шиї при цьому обвинувачений категорично заперечував умисел на вбивство потерпілого.

Суду пояснив, що він проживає в с. Софіївка, Баштанського району, Миколаївської області, у будинку, який йому придбала мати приблизно два роки тому. Потерпілий ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , яка раніше була співмешканкою обвинуваченого та у них народилось троє спільних дітей, також проживали в с.Софіївкі, Баштанського району, Миколаївської області, в орендованому житлі. Обвинувачений ОСОБА_3 запропонував їм проживати разом із ним, безкоштовно, оскільки хотів жити із своїми дітьми, так легше, один одного підтримувати, і для дітей так краще. Між усіма ними склалися гарні, дружні стосунки. 26.02.2023 року близько 13 год. в будинку була колишня дружина ОСОБА_7 , діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Дітей нагодували, після чого потерпілий з обвинуваченим також сіли поїсти та випити горілки за обідом. ОСОБА_7 в цей час пішла відпочивати. Обвинувачений та потерпілий сиділи, разом вживали спиртні напої, і в якийсь момент між ними почалась сварка. З приводу чого, обвинувачений не пам`ятає, оскільки був в сильному алкогольному сп`яніння, через тривале вжиття спиртних напоїв. Між потерпілим та обвинуваченим розпочалась бійка. Раніше між ними також під час вживання спиртного відбувались сварки, бійки, однак потім все забувалось, вони примирялись. Цього разу і обвинувачений, і потерпілий були вже сильно п`яні, обвинувачений ледве тримався на ногах. Обвинувачений ОСОБА_3 розумів, що якщо почнеться бійка то він вже не зможе захищатися. ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_3 , і обвинувачений, не задумуючись, машинально схопив в кулак предмет, який опинився в його кармані і відмахуючись, махнув в бік потерпілого. Більше ніяких ударів він не наносив, оскільки ОСОБА_5 його не бив, і він розумів, що захищатись йому не потрібно. Потім зрозумів, що то був невеличкий ніж, розкладний, і він якимось чином попав в область шиї ОСОБА_5 і порізав його.

Викликати допомогу обвинувачений не міг, оскільки не мав телефону і був дуже п`яний.

Крові обвинувачений не бачив. Після цього ОСОБА_5 відразу кудись пішов, а обвинувачений не пам`ятає, що було далі.

Обвинувачений неодноразово наголошував, що можливо винен у тому що взяв ніж, але вбивати потерпілого він не хотів. Махав ножем навмання. Вони з потерпілим друзі, живуть під одним дахом.

Обставини встановлені судом на підставі показів потерпілого, свідків та доказів, наданих учасниками судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що напередодні, 25.02.2023 року він та обвинувачений ОСОБА_3 вживали спиртні напої. 26.02.2023 року потерпілий запропонував знову вжити алкоголь, на що обвинувачений погодився. ОСОБА_3 приніс 0,5 л. горілки. Потерпілий та обвинувачений вживали алкоголь у будинку ОСОБА_3 і під час цього між ними виник конфлікт без будь-якої вагомої причини. Потерпілий ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_3 і останній, мабуть, хотів дати відповідь. Але вийшло так, що обвинувачений вдарив потерпілого ножем. Після цього потерпілий побачив свою кров, вдарив обвинуваченого каструлею. Обвинувачений впав, а потерпілий пішов до магазину «Софія», де його чекали. Біля магазину ОСОБА_5 вже надали медичну допомогу, викликали швидку медичну допомогу, яка доставила його до Новобузької районної лікарні, де йому зробили операційне втручання та залишили на лікування.

Як обвинувачений витягнув ніж потерпілий не бачив. Навіть коли обвинувачений наніс удар потерпілий не помітив ножа.

Удар був спонтанний. ОСОБА_3 не цілився в конкретну частину тіла потерпілого. Можливо обвинувачений навіть не зрозумів, що ніж розкладений, а взяв його в руку для підсилення удару кулаком.

Обвинувачений ОСОБА_3 ніколи не погрожував потерпілому, але інколи між ними виникали бійки і потерпілий бив обвинуваченого .

Потерпілий ОСОБА_5 не думав, що може померти. Болі не було, просто відчував що йде кров.

Крім того, потерпілий просив не призначати ОСОБА_3 реальне покарання, а призначити іспитовий трок, оскільки у бійці винен можливо й сам потерпілий.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона проживає по сусідству із обвинуваченим ОСОБА_3 , з яким ніколи не було ніяких конфліктів, за характером він спокійний, врівноважений.

Свідком подій 26.02.2023 року не була.

19.12.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_3 приїхали проживати потерпілий ОСОБА_5 з дружиною та дітьми. Відколи з`явився ОСОБА_5 , який за характером агресивний, приблизно через тиждень, до свідка прийшов обвинувачений о 21 годині вечора, у нього була розбита голова. Обвинувачений повідомив, що ОСОБА_5 побив його, а тому просив викликати поліцію, однак свідок не викликали.

Потім приблизно в травні-червні 2022 року знову приходив обвинувачений ОСОБА_3 до свідка з розбитою головою. Цього разу вона викликала територіальну оборону, яка заспокоювала потерпілого ОСОБА_5 .

В 2023 році на початку лютого ОСОБА_5 до свідка прийшов з розбитою головою, пояснивши, що хтось з гостей розбив йому голову.

Свідок пояснила, що в будинку де проживає обвинувачений з потерпілим та його родиною, конфлікти були постійні, потерпілий постійно ображав обвинуваченого. Вони регулярно перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Був також випадок, що діти дуже кричали в дворі і свідок підійшла запитати що трапилось, а вони відповіли, що ОСОБА_5 душив ОСОБА_7 .

Свідок здивована, що ОСОБА_3 наніс удар ножем ОСОБА_5 , мабуть у нього була остання крапля терпіння.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_7 26.02.2023 року їй зателефонував онук ОСОБА_10 і повідомив, що « папа ОСОБА_11 підрізав папу ОСОБА_12 ». Свідок прийшла до будинку обвинуваченого, забрала онуків з дочкою ОСОБА_7 і побігла до свого будинку.

В будинку обвинуваченого бачила плями крові по дорозі від калітки до будинку. В кухню не заходила. В спальні плями крові теж бачила. ОСОБА_3 в цей час лежав мовчки на дивані, в лівій руці був ніж.

Потерпілого ОСОБА_5 свідок не бачила. Кому належала кров не знає, але мабуть потерпілому.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 проживала разом 5 років, у них народилось троє спільних дітей. Зараз з потерпілим ОСОБА_5 вже три роки проживають, у них народилась одна спільна дитина.

Обвинувачений ОСОБА_3 запросив свідка з потерпілим пожити у нього, щоб зекономити гроші та не винаймати житло. В будинку ОСОБА_3 2 кімнати, свідок з потерпілим і меншою дитиною жили в одній кімнаті, а обвинувачений ОСОБА_3 з трьома спільними дітьми в іншій кімнаті.

Конфлікти, бійки між обвинуваченим та потерпілим були, але не часто. Тілесні ушкодження отримували як ОСОБА_3 так і ОСОБА_5 . Спиртні напої вживали раз в тиждень , можливо 2 рази. Інколи місяць не пили.

26.02.2023 року нагодувавши дітей, свідок із ними пішла гратись на вулицю, а коли повернулась до будинку, то вже все сталося. ОСОБА_3 спав, а ОСОБА_5 не було

Коли свідок повернулася, то зайшовши в будинок побачила кров в коридорі, в кімнаті на підлозі також бачила кров. В кухні не бачила крові, там була звичайна обстановка. ОСОБА_3 лежав в спальні з закритими очима, а ножа свідок не бачила. Потерпілого ОСОБА_5 не було вдома. Потерпілий ОСОБА_5 мав їхати на роботу по найму, тому свідок подумала, що він пішов на зустріч із роботодавцем.

Потерпілий ОСОБА_13 під вечір зателефонував свідку і повідомив, що йому зашили рану і він живий.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працює лікарем - хірургом в Новобузькій районній лікарні. Каретою швидкої допомоги, до приймального відділення, було доставлено потерпілого, у якого була велика рана передньої поверхні шиї, яка дуже кровила. ОСОБА_14 знайшов судину, поставив зажими і підняв потерплого в операційну, де провів термінову операцію. Розміри рани приблизно 18 на 3-4 см. Досить великий розмір. Глибина до 5 см. Не проникаюча. Рана глибока, оскільки була задіта важлива судина.

Операція відразу була, екстреною, оскільки була загроза життю. У потерпілого не тримався тиск через велику втрату крові. Іншим способом зупинити кровотечу не можна. В домашніх умовах потерпілий не міг сам зупинити кров.

Якщо б вдома йому перев`язали рану то потерпілий міг би вижити. Але це все залежить від фізіологічних можливостей організму, якщо у нього фактор згортання крові нормальний, то судина могла б просто затрамбуватися і він би вижив. Але рана у нього була велика, то ж треба було і м`язи зшивати. Без операції він би не вижив.

Потерпілий ОСОБА_5 лікарям пояснював, що вживав спиртні напої з колишнім чоловіком своєї дружини і по незрозумілим причинам останній ударив його ножицями.

Потерпілому був нанесений один удар гострим предметом,оскільки рана рівна.

Пошкоджена була поверхнева сонна артерія, яку можна перев`язати.

Потерпілому було перев`язано артерію, проведено ПХО, ревізію і накладено шви і дренування.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він працює фельдшером швидкої медичної допомоги. 26.02.2023 року йому прийшов виклик о 13.23 год. та повідомили що в с.Софіївка сидить біля магазину сидить чоловік, причина виклику - кровотеча, різана рана шиї. О 13.43 год. свідок прибув з водієм ОСОБА_16 в с.Софіївка, Баштанського району, Миколаївської області, до магазину «Софія». Там сидів чоловік схиливши голову вниз. Під ним була калюжа крові. Шия була обмотана рушником. Чоловік був у свідомості. Свідок зняв рушник, на передній боковій лівій ділянці шиї була різана рана приблизно 5 см. на 2 см. Потерпілого забрали в автомобіль, де свідок зупиняв кровотечу шляхом пальцевого притискання судини і підключав крапельницю, препарат для поповнення крові та зупинення кровотечі. При цьому свідок фіксував шию та контролював крапельницю.

При порізах, який був у потерпілого, завжди багато крові, яскраво-червоного кольору, фонтаном. На момент огляду фонтану крові не було, бо потерпілий йшов до магазину притиснувши рану пальцями.

Під час транспортування потерпілий втратив свідомість. В лікарні він був вже у свідомості.

Ушкодження, на думку свідка, несли загрозу життю потерпілого.

Також пояснив, що без лікаря кровотечу, як у потерпілого, зупинити можна, але зашивати все одно треба лікарю.

Окрім пояснень потерпілого та допитаних свідків, в ході судового слідства було досліджено письмові докази надані стороною обвинувачення.

Витяг з ЄРДР № 0000124 внесеного 26.02.2023 року з правовою кваліфікацією ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України за усною заявою ( а.к.п.102 т.1); рапорта помічника чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 26.02.2023 року( а.к.п. 104, 103 т.1); заяву ОСОБА_5 (без дати) (а.к.п.105 т.1); рапорт о/у СКП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із фотознімками ( а.к.п. 106-108 т.1); довідку лікаря хірурга ОСОБА_17 від 26.02.2023 року ( а.к.п. 109) з яких судом встановлено, що відомості до ЄРДР були внесені за фактом нанесення ОСОБА_5 різаної рани передньої поверхні шиї, яку наніс ОСОБА_3 .

Протокол огляду місця події від 26.02.2023 року, а саме території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , із якого встановлено, що на подвір`ї, в житловій кімнаті №4 на підлозі, наволочці та одіялі виявлені плями бурого кольору, ззовні схожі на кров (а.к.п. 110-151 т.1).

Протокол слідчого експерименту від 20.03.2023 року який було проведено із участю потерпілого ОСОБА_5 , та який розповів та показав працівникам поліції обставини нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Разом із тим, суд досить критично відноситься до пояснень потерпілого, оскільки він під час експерименту стверджував, що відразу після нанесення йому поранення пішов на вулицю, тоді як у одній із житлових кімнат було виявлено значну кількість кров`яних плям. Тобто, зважаючи на стан сп`яніння, в якому перебував потерпілий в момент конфлікту із обвинуваченим, він дійсно міг пам`ятати про події фрагментарно ( а.к.п. 166-173 т.1).

Протокол огляду предмету від 26.02.2023 року, із змісту якого судом встановлено, що було оглянуто ніж складний, довжиною 19 см., з рукояткою коричневого кольору , 2105, 2106, 2107 лівий в зборі ( а.к.п.189-191 т.1).

Протокол огляду предмету від 27.02.2023 року, із змісту якого судом встановлено, що було оглянуто майку, светр трикотажний та спідню білизну потерпілого ОСОБА_5 , і на них знаходились плями бурого кольору ( а.к.п. 201-205 т.1).

Протокол проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 року який було проведено із участю обвинуваченого ОСОБА_3 , та який під час даної процесуальної дії розповів про обставини нанесення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ( а.к.п.219-226 т.1).

Висновок експерта № 31/17 від 22.03.2023 року , згідно якого встановлено що, у ОСОБА_5 мались наступні тілесні ушкодження: різана рана передньої поверхні шиї з пошкодженням гілки поверхневої сонної артерії. Наявне ушкодження могло бути спричинено 26.02.2023 року в результаті не менш чим 1-ї травматичної дії (удару), якимось гострим предметом, можливо лезом ножа. Наявне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (від 6 до 21 дня).

Утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння на площині не можливе. Найбільш вірогідне, що під час спричинення ушкодження потерпілий був повернутий до нападника передньою поверхнею тіла. Відповісти на питання «Чи могла настати смерть ОСОБА_18 з наявними тілесними ушкодженнями, у разі не надання йому завчасно кваліфіковано медичної допомоги?» не представляється можливим. В області шиї маються «життєво важливі органи». Наявне ушкодження не спричинило загрозливих для життя явищ. В наданих медичних документах є дані про те, що під час виїзду швидкої медичної допомоги, та під час госпіталізації потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння 9 а.к.п.60-64 т.2).

Висновок експерта № 56/Ц від 21.03.2023 року, згідно якого в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_3 кров та епітеліальні клітини людини, придатні для дослідження не виявлені ( а.к.п. 67-71 т.2).

Висновок експерта № 55/Ц від 20.03.2023 року, згідно якого під час проведення цитологічного дослідження звивів з правої та лівої руки ОСОБА_3 кров та епітеліальні клітини придатні для дослідження, не виявлені ( а.к.п.73-78 т.2).

Висновок експерта № 189-і від 09.03.2023 року згідно якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО (а.к.п.83-87 т.2).

Висновок експерта № 190-і від 09.03.2023 року, згідно якого кров ОСОБА_19 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО ( а.к.п.89-94 т.2).

Висновок експерта № 196-і від 28.03.2023 року, згідно якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В серологічної системи ABO. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім атигеном H ізосерологічної системи ABO. На 2-x фратментах марлевих серветок зі змивами, наданих на експертизу знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, походження якої не виключається від ОСОБА_5 та виключається від ОСОБА_3 (а.к.п.96-102 т.2).

Висновок експерта № 197-і від 29.03.2023 року, згідно якого на фрагменті марлі зі змивом, знайдено кров людини походження якої не виключається від ОСОБА_5 і виключається від ОСОБА_3 . На наволочці знайдено кров людини походження яої не виключається від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.к.п.104-110 т.2).

Висновок експерта № 57-Ц від 31.03.2023 року, згідно якого на складному, багатопредметному ножі сліди крові та епітеліальні клітини, придатні до цитологічного дослідження, не знайдено ( а.к.п.112-117 т.2).

Висновок експерта № 194-і від 29.03.2023 року, згідно якого на фуфайці- безрукавці, джемпері знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_5 і виключається від ОСОБА_3 . На штанах знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_5 (а.к.п.119-126 т.2).

Висновок експерта № 195-і від 29.03.2023 року, згідно якого на спортивній куртці знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_5 на куртці з каптуром кров не знайдена (а.к.п. 129-135 т.2).

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

З урахуванням всіх обставин вчинення злочину, те, що потерпілому було спричинено легке тілесне ушкодження, що потягнуло за собою короткочасний розлад здоров`я, спосіб заподіяння даного ушкодження, поведінку обвинуваченого і потерпілого, яка передувала події, їх відносини, а також те, що ОСОБА_3 після нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесного ушкодження, будь-яких дій на позбавлення його життя не вчиняв, та з власної волі припинив чинити протиправні дії, суд вважає, що ОСОБА_3 не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_5 , а тілесні ушкодження заподіяв без мети позбавлення життя.

Посилання сторони обвинувачення, як на доказ прямого умислу у ОСОБА_3 на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_5 на знаряддя злочину та частину тіла, куди було завдано удар, суд вважає безпідставним, оскільки під час судового слідства не було знайдено жодного доказу, що і знаряддя злочину - ніж, і життєво важливий орган, куди було завдано удар шия, були свідомо обрані обвинуваченим. Так само і посилання сторони обвинувачення на відсутність на ножі слідів крові, що свідчити про намагання обвинуваченим приховати злочин, суд не приймає до уваги, оскільки це є лише припущенням. До того ж свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 суду пояснили, що бачили, що обвинувачений відразу після події спав.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_3 умислу на позбавлення життя потерпілого та невірної кваліфікації його дій, є слушними.

Відповідно до пункту 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі 366/3050/16-к, згідно із ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та за умови, що такі дії особи охоплюються обсягом висунутого їй обвинувачення.

Згідно з рекомендаціями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

За наведених вище обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_3 , необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, в порядку п. 2 ч.3 ст. 337 КПК України, що покращує становище обвинуваченого, але при цьому охоплюється обсягом висунутого йому обвинувачення.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Як вбачається з санкції ч.2 ст.125 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнається винуватим, виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, є проступком.

Суд враховує характеризуючі матеріали обвинуваченого, що він вважається не судимим, офіційно не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Крім того суд при призначенні показання враховує віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_5 , та систематичність такої поведінки. Його клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 взагалі від відбування покарання та пояснення, що будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також його суспільну небезпечність та ступінь тяжкості, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за можливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 призначивши покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі в мінімально можливому розмірі відповідно до ст..61 КК України.

При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає, так само як не вбачає підстав і для призначення покарання із застосуванням ст..75 КК України.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

З метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання настанню ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, з метою запобігання ухилення обвинувченого від відбування покарання, запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільного позову пред`явлено не було.

Доля речових доказів, які визнані такими постановами слідчого, підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Доказів на підтвердження процесуальних витрат суду не надано.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані за ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_20 від 28.02.2023 року підлягають скасуванню відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком рахувати з дня його фактичного затримання з 26.02.2023 року.

Строк тримання ОСОБА_3 під вартою, починаючи з 26.02.2023 року зарахувати в строк відбуття покарання за даним вироком із розрахунку одному дню обмеження волі відповідає два дні попереднього ув`язнення, відповідно до ч.1, 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до вступу вироку по даній справі у законну силу.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.02.2023 року на складний ніж, довжиною 19 см., з рукояткою коричневого кольору, зимову куртку зеленого кольору, на якій на лівому рукаві наявні дві плями речовини бурого кольору; кофту спортивну сірого та синього кольору, на якій з переду з правої сторони наявна пляма речовини бурого кольору, скасувати.

Речові докази:

- медичну карту стаціонарного хворого № 716/249 від 26.03.2023 року ОСОБА_5 , що вилучена 17.03.2023 року - передати на зберігання до КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня»;

- металеву чашку (спец.пакет NSUD2002146); наволочку з подушки (пакет N3); майку, светр трикотажний ( пакет № 1); штани ( спец.пакет № . WAR1769662 та спідню білизну в паперовому пакеті повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- змиви речовини бурого кольору (паперовий конверт № 1); змиви речовини бурого кольору (паперовий пакет №2); зрізи нігтьових пластин з правої руки (паперовий пакет №1) та лівої руки (паперовий пакет №2) ОСОБА_3 ; витяжки на нитках для ДНК-дослідження (паперовий конверт); змиви з правої та лівої рук (два паперові конверти) ОСОБА_3 знищити;

- зимову куртку зеленого кольору та кофту спортивну сірого та синього кольору, ніж складний в спец. пакеті № WAR1689802 - в спец. пакеті WAR1053171 повернути власнику ОСОБА_3 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя