Єдиний унікальний номер 205/7578/23
Провадження № 1-кп/205/ 944/23
У Х В А Л А

25 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000097 від 03.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білики Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 14.07.2014 Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 115 ч.1, ст. 185 ч. 1, ст. 194 ч.2, ст. 70 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнений 28.12.2022 по відбуттю покарання.

31.05.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 у якому прокурор вказав, що на його думку наявні ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 7 років позбавлення волі у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Також обвинувачений не одружений, відповідно не має стійких соціальних зв`язків, за місцем реєстрації фактично не проживає, веде бродячий спосіб життя. Також є ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, експертів та потерпілих у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_5 , має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з чим останньому стануть відомі анкетні дані свідків у кримінальному провадженні, а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, останній матиме змогу вчинити на них тиск з метою надання неправдивих показань та зміни показань у судді. ОСОБА_5 раніше судимий, судимість якого у встановленому порядку не знята та не погашена, вчинив новий злочин. Також ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має постійного офіційного джерела доходів, що є підтвердженням ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень задля отримання прибутку.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання посилаючи на обставини викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні поклав вирішення питання щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на розсуд суду..

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав обвинуваченого.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду. Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений та не має на утриманні дітей, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання.

Суд вважає, що зазначені прокурором ризики незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_5 на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні доведені, оскільки останні не допитані у судовому засіданні та обвинуваченому їх місце проживання, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити їх до зміни наданих показів або відмови від них під час судового розгляду.

Також, суд вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки судом встановлено, що обвинувачений раніше судимий, також судом враховано, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а отже може знов вчинити нові корисливі злочини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків, неодружений, а також відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 134 200 гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 22 вересня 2023 року включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області (рахунок: UA0017442; отримувач: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; код отримувача: 26239738).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за їх першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

На ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1