В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освітою середньо - спеціальною, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , водія крановика 1 копрового відділення копрового взводу і мостової роти, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 та перебуваючи на посаді водія-крановика І копрового відділення копрового взводу 1 мостової роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 04.01.2023 близько 09 год. 00 хв. до місця проходження військової служби, а саме до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 не з`явився та був відсутній, без поважних причин, на військовій службі по 18.05.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 04.01.2023 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 18.05.2023 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, проводив час на власний розсуд. Просить суворо його не карати, оскільки він все усвідомив і бажає продовжити проходження військової служби для захисту держави.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , його щирим визнанням вини у вчиненому приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України кваліфіковано вірно, як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу до військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше судимий, по місцю служби характеризується негативно.

Пом`якшуючими покарання обставинами є його щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обтяжуючою покарання обставиною є рецидив злочину.

З врахуванням викладеного, та беручи до уваги, що після постановлення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2022 року у справі № 297/3080/16-к за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, яке засуджений ОСОБА_3 не відбув, громадські роботи на стадії виконання вироку не виконував, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, суд призначає покарання у відповідності до ст. 71 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_3 до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2022 року і остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто 19.05.2023 року.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1