Справа № 751/3578/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/234/23
Категорія - - ч.1 ст.259 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003703 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Томахівка, Вовчанського району, Харківської області, житель АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 07.02.2014 Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.187; п.п.6, 13 ч.2 ст.115; ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна,

засуджений за ч.1 ст.259 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.2 ст.71 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, покаранням за вироком Ріпкинського районного суду від 07.02.2014 року, остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді довічного позбавленням волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 25 квітня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 6908,44 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 19 червня 2019 року о 19 год. 08 хв. та о 19 год. 54 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор», за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, буд.2, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибухів, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибухів не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, з особистих мотивів, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Nokia 7230» IMEI 1: НОМЕР_1 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», за допомогою якої обслуговується абонентський номер НОМЕР_2 , здійснив два дзвінки диспетчеру спецлінії «102» Національної поліції України та анонімно повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибухів, а саме замінування будівель аеропорту «Жуляни», залізничного вокзалу «Київ-Пасажирський» та «Центрального Автовокзалу», в результаті чого була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх обов`язків органи Національної поліції та інших спеціальних служб.

У подальшому, під час проведення обстеження компетентними органами території будівель та прилеглої території аеропорту «Жуляни» (м. Київ, вул. Медова, 2), Залізничного вокзалу «Київ-Пасажирський» (м. Київ, пл. Вокзальна, 1) та «Центрального Автовокзалу» (м. Київ, пр-т Науки, 2/1), жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибухів не підтвердилось.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду. Не оспорюючи факт учинення ним інкримінованого правопорушення, зазначив, що місцевий суд не надав належної оцінки обставинам, які призвели до вчинення такого злочину. Так, будучи незаконно засудженим до довічного позбавлення волі, своїми діями він намагався привернути до себе увагу правоохоронних органів та довести свою невинуватість. Однак йому постійно чиняться перешкоди, на нього здійснюється психологічний тиск. Крім того, апелянт вказав на факти знущання з нього та катування працівниками ДУ «Чернігівський СІЗО». А тому, повідомляючи про замінування на спецлінію «102», він діяв у стані крайньої необхідності.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного, у зв`язку з недоведеністю його вини, оскільки дії останнього підпадають під ознаки ст.39 КК України. Зазначив, що ОСОБА_8 дійсно двічі дзвонив зі свого мобільного телефону диспетчеру спецлінії «102» та повідомляв завідомо неправдиву інформацію. Проте, обвинувачений таким чином хотів звернути на себе увагу правоохоронних органів, через незаконне його засудження до довічного позбавлення волі та погані умови тримання в місцях позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити; прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Незважаючи на фактичне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина підтверджується низкою доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_10 , молодший інспектор ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», показав, що 19.06.2019 близько 21 години, перебуваючи на службі, під час обходу внутрішнього поста №6 почув з камери №56 як засуджений ОСОБА_8 розмовляв по телефону, повідомляв комусь про замінування аеропорту «Жуляни», автовокзалу, говорив про «мільйон». Про цю розмову він повідомив чергову частину установи. Прибула оперативна група, в камері №56 було проведено позаплановий обшук, під час якого засуджений спочатку поводився спокійно, а коли вже почали проводити його особистий обшук, то поводився знервовано, при використанні металошукача ОСОБА_8 висловлювався в бік адміністрації нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_11 , старший оперуповноважений опергрупи ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 19.06.2019 перебував на чергуванні. Приблизно о 21.30 год. капітан внутрішньої служби ОСОБА_12 доповів йому, що отримав повідомлення від молодшого інспектора ОСОБА_10 , який під час обходу почув з камери № 56, що засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 розмовляє по телефону та повідомляє про замінування автовокзалу та аеропорту «Жуляни». Були проведені обшукові заходи, у спідній білизні засудженого ОСОБА_8 було виявлено та вилучено мобільний телефон. Особистий обшук засудженого проводився у відповідності до Правил внутрішнього розпорядку та Закону України «Про попереднє ув`язнення», мобільний телефон було виявлено металошукачем. Видати телефон та виконати вимоги представників адміністрації СІЗО ОСОБА_8 відмовився, після чого до нього було застосовано фізичну силу - загин руки за спину та застосовано спецзасоби.

Допитаний свідок ОСОБА_13 у місцевому суді надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 .

Окрім показань свідків, вина обвинуваченого також підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортом помічника чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 від 19.06.2019, яким зафіксовано, що «19.06.2019 о 19:23 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.06.2019 о 19:19 за адресою: Дарницький район м. Київ вул. Невідома, Заявник повідомив, що він терорист, замінував аеропорт «Жуляни» та центральний автовокзал м. Києва. Вимагає заплатити йому мільйон. У разі зволікання підірве усе місто, почне по черзі спочатку з аеропорту «Жуляни», потім автовокзал. Просить служби СБУ знайти його. Заявник ОСОБА_15 , тел.: НОМЕР_3 » (т.1, а.к.п.119);

- рапортом помічника чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 від 19.06.2019 зафіксовано, що «19.06.2019 о 20:01 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.06.2019 о 19:56 за адресою: Солом`янський район м. Київ вул. Невідома, чоловік вимагає швидше знайти гроші та заплатити йому, бо вже почне підривати бомби і першу підірве у Жулянах. Називати свої будь-які дані категорично відмовився. Бажає, щоб його самостійно знайшли правоохоронці. Заявник, тел.: НОМЕР_3 » (т.1, а.к.п.120);

- рапортом помічника чергового Чернігівського відділу поліції ОСОБА_14 від 19.06.2019, яким зафіксовано, що «19.06.2019 о 22:51 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.06.2019 о 22:49 за адресою: АДРЕСА_2 , Заявник (черговий) працівник СІЗО повідомив, що біля 30-40 хвилин тому йому доповів молодший інспектор, який несе службу на режимному корпусі начебто чув як по телефону розмовляв засуджений і мінував якийсь вокзал та аеропорт «Жуляни». Зараз проводиться в нього в камері обшук, вилучено телефон та сім-картку. Всі заходи проводилися за допомогою фото-, відео фіксації. Заявник: ОСОБА_12» (т.1, а.к.п.121);

- оптичним носієм CD-R диск «Verbatim» з аудіозаписами телефонних розмов між оператором служби «102» ГУНП Чернігівській області та заявником, і протоколом огляду вказаного оптичного носія з аудіофайлами: «0CHR102.2019-06-19 19-08-35» - аудіозапис тривалістю 3 хвилини 18 секунд, на якому розмовляють дві особи між собою та «0CHR102.2019-06-19 19-54-01» - аудіозапис тривалістю 1 хвилину 21 секунду, на якому розмовляють дві особи між собою, якими підтверджується факт анонімного повідомлення ОСОБА_8 завідомо неправдивої інформації про підготовку вибухів, а саме замінування будівель аеропорту «Жуляни», залізничного вокзалу «Київ-Пасажирський» та «Центрального Автовокзалу» (т.1, а.к.п.151-153);

- висновком експерта судової експертизи відео-, звукозапису №19/23/1/50-СЕ/19 від 06.11.2019, згідно з яким у розмовах, що зафіксовані на фонограмах файлу з назвою «.166486.mp3», що знаходиться в папці з назвою «0CHR102.2019-06-19 19-08-35», та файлу з назвою «.166625.mp3», що знаходиться в папці з назвою «0CHR102.2019-06-19 19-54-01», брав участь ОСОБА_8 (т.1, а.к.п.220-226);

- протоколом вилучення від 19.06.2019, згідно з яким 19 червня 2019 року в період часу з 21 год. 50 хв. до 22 год. 30 хв., у приміщенні ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» по вул. Ремісничій, 2 у м. Чернігові, в ході обшуку засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посадовими особами ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» у його спідній білизні було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia 7230» з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходилися сім-картка мобільного оператора ТОВ «Київстар» № НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_2 , флеш-накопичувач Mikro SP 2GB. В пам`яті журналу вихідних дзвінків даного телефону мається вихідний дзвінок на лінію «102» (т.1, а.к.п.162-163);

- відеозаписом, що міститься на оптичному носію CD-R диск «Verbatim», а також протоколом огляду вказаного оптичного носія, на яких зафіксовані обставини виявлення та вилучення мобільного телефону у засудженого ОСОБА_8 у приміщенні ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» по вул. Ремісничій, 2 (т.1, а.к.п.169-170);

- протоколом огляду місця події від 20.06.2019, згідно з яким у приміщенні слідчого кабінету ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» по вул. Ремісничій, 2 зафіксовано вилучення мобільного телефону марки «Nokia 7230» з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходилися сім-картка мобільного оператора ТОВ «Київстар» № НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_2 , флеш-накопичувач Mikro SP 2GB. При розблокуванні даного мобільного телефону та при відкритті меню «вихідні виклики» мається виклик о 19:53 на номер «102» з тривалістю 1:27 (т.1, а.к.п.122-127);

- протоколом перегляду речей, документів та іншого майна від 26.06.2019, згідно з яким зафіксовано проведення огляду мобільного телефону марки «Nokia 7230» з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходилися сім-картка мобільного оператора ТОВ «Київстар» № НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_2 , флеш-накопичувач Mikro SP 2GB. При включенні телефону в папці «Вихідні виклики» встановлено наявність записів: зокрема, «102 19.06, 19:53» (т.1, а.к.п.155-159);

- технічною інформацією, отриманою в порядку, встановленому ст.ст.160-165 КПК України від ПрАТ «Київстар» (т.1, а.к.п.180-182) про з`єднання абонента НОМЕР_3 у період часу з 20.05.19 00:31 год. до 19.06.19 22:04 год., яким встановлено його з`єднання 19.06.2019 року з номером «102» (т.1, а.к.п.184-201);

- матеріалами, зібраними внаслідок опрацювання неправдивого повідомлення про вибух, підпал, замінування, інші загрози життю людей, зареєстрованими в журналі обліку заяв та повідомлень Соломянського УП ГУНП у м. Києві ЄО №45790, №45796, згідно з якими 19 червня 2019 року о 19.30 год невідомий зателефонував на телефон Урядової гарячої лінії та повідомив про замінування Центрального залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський» (пл. Вокзальна,1), Центрального автовокзалу (пр-т Науки,1) та аеропорту «Київ» (вул. Медова,1). Під час обстеження згаданих об`єктів та прилеглої до них території вибухонебезпечних пристроїв не виявлено. Інших негативних наслідків не настало. Повідомлення НП України (т.1, а.к.п.129-148).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника зводяться до вчинення ОСОБА_8 діяння, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, у стані крайньої необхідності, щоб привернути увагу правоохоронних органів України до порушення його прав та основоположних свобод.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.39 КК України, не є злочином заподіяння шкоди право охоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

При цьому, відповідно до ст.39 КК України, крайня необхідність - це правомірне заподіяння шкоди право охоронюваним інтересам з метою усунення небезпеки, що загрожує охоронюваним законом правам людини, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.

Право на заподіяння шкоди у стані крайньої необхідності є субсидіарним (додатковим) правом. Ним особа може скористатися лише в тому випадку, якщо в даній обстановці заподіяння шкоди є вимушеним, крайнім, останнім засобом усунення небезпеки.

Очевидно, що в стані крайньої необхідності відбувається зіткнення двох право охоронюваних інтересів: з одного боку, право охоронюваному інтересу безпосередньо загрожує небезпека, а з іншого боку - особа знаходиться в такому становищі, при якому єдиним засобом усунення цієї небезпеки є заподіяння шкоди так само право охоронюваним інтересам, тобто відбувається зіткнення «права з правом».

З досліджених судом доказів слідує, що під час неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, ОСОБА_8 висловлював вимоги про передання йому грошових коштів «мільйон», у іншому випадку він почне підривати вказані ним об`єкти у

м. Києві.

Отже, будь яких повідомлень щодо порушення, або необхідності відновлення його прав та основоположних свобод державними органами України обвинувачений не висловлював і матеріали кримінального провадження такого не містять.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не перебував у стані, викликаному необхідністю усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи його охоронюваним законом правам або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, тобто у стані крайньої необхідності.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення обвинуваченим відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі; на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтізіатра не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання - рецидив кримінального правопорушення; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.259 КК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.259 КК України, після його засудження вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.02.2014 за ч.4 ст.187; п.6, п.13 ч.2 ст.115; ч.1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, остаточне покарання йому обґрунтовано призначено місцевим судом за правилами частини 2 статті 71 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4