Справа № 199/6021/23
ВИРОК

іменем України

27.07.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000449 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2023, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх та недієздатних осіб, без постійного місця реєстрації, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.04.2020 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ст. 1261 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин;

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за вчинення кримінального проступку, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив новий кримінальний проступок.

Так, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №202/l230/20 (1кп/202/244/2020) від 15.04.2020, ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 18.05.2020 та був прийнятий до виконання Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 18.06.2020.

07.02.2023 ОСОБА_3 прибув до Амур-Нижньодніпровського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Бажова, буд. 26, де старшим інспектором Амур- Нижньодніпровського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_4 ознайомлено ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, після чого старший інспектор Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_5 того ж дня вручила ОСОБА_3 направлення до управління житлово-комунального господарства адміністрації АНД району ДМР для подальшого відбування покарання у виді громадських робіт, згідно якого ОСОБА_3 повинен був приступити до робіт з 08.02.2023. Також ОСОБА_3 під особистий підпис був попереджений про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

У подальшому, 08.02.2023 (більш точний час встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим), перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально- протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт. Реалізуючи свій кримінально- протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування вказаного покарання, діючи умисно, починаючи з 08.02.2023, став ухилятися від відбування покарання, про причини неявки уповноважених осіб не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи належним чином проінформований про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому за вироком суду та достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а також, порушуючи порядок і умови відбування покарання, передбачені ст.37 Кримінально- виконавчого кодексу України, у період часу з 08.02.2023 та по 24.07.2023, умисно ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана: - письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України, як такі що виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання скарг не надходило, не має на утримані малолітніх та недієздатних осіб.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкцій ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням вимог статей 71,72 КК України.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 ухилявся від відбування покарання за вироком Індустріального районного суду від 15.04.2020, тому перебіг давності, відповідно до ч.3 ст. 80 КК України, зупинявся і відновився з дня з`явлення засудженого для відбування покарання.

Таким чином, оскільки, судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.04.2020, до призначеного йому покарання за даним вироком, із застосуванням ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України слід частково приєднати і покарання не відбуте за вироком Індустріального районного суду від 15.04.2020 за яким його дії кваліфіковані за ст. 1261 КК України, та остаточно призначити покарання у виді арешту.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на 1 строк (один) місяць.

На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання, частково приєднати покарання не відбуте за вироком Індустріального районного суду від 15.04.2020 за яким його дії кваліфіковані за ст. 1261 КК України, та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6