ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2267/23 Справа № 193/266/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м.Кривий Ріг

05 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з

Софіївського районного Дніпропетровської області)

засудженого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції з

ДУ «Софіївська ВК №45»)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що за вироком суду ОСОБА_7 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, а тому для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився засуджений та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить звільнити його умовно-достроково. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ним відбуто необхідну частину покарання задля можливості застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення. Вказує, що став на шлях виправлення, що підтверджується змінами в його поведінці, адміністрацією колонії характеризується позитивно, має 7 заохочень, працює старшим днювальним, з іншими засудженими не конфліктує, відвідує культурно-масові заходи, має міцні соціальні зв`язки, борг за виконавчим листом сплачено. У разі задоволення клопотання буде виконувати усі покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вирішуючи питання за клопотанням засудженого ОСОБА_7 , суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення, оскільки останній 16 разів притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за умисні, корисливі злочини. Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 26.09.2018 року. Під час утримання в Державній установі «Криворізький установі виконання покарань (№3)», характеризувався негативно, допустив порушення вимог режиму утримання за що мав шість стягнень. Заохочень не мав. З 07.09.2019 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Має сім заохочень та мав одне стягнення за зберігання заборонених предметів, працює старшим днювальним відділення СПС, заходи виховного характеру відвідує регулярно, зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Вину у скоєному злочині визнає, та щиро розкаюється. За вироком суду має заборгованість 1144,00 грн., за проведення експертиз яка не відшкодована. Також мав позов на суму 2463, 80 грн., який відшкодував за виконавчим листом.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст. 81 КК України надають суду право, а не покладають на нього обов`язок щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання, а тому доводи засудженого щодо необхідності його звільнення лише на підставі відбуття необхідного періоду покарання, не ґрунтуються на вимогах закону. Разом з цим, засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, на даний час, не довів можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів і основною підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання, зокрема виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, проте матеріали даного судового провадження не містять даних, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналіз матеріалів даного судового провадження дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, лише з моменту відбування покарання в Софіївській ВК-45, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки наявність позитивної характеристики, наявність сьоми заохочень та відшкодування шкоди, а також участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, не можуть бути безумовною підставою для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково, враховуючи його попередню характеристику, велику кількість попередніх судимостей, що свідчить про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, протиправних діянь та поведінку за час відбування покарання за даним вироком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі засудженого .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді