Справа № 297/2052/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: захисника - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/422/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2023 року частково задоволено клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 08 березня 2023 року, відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - продовжено на 60 (шістдесят) днів - до 17 год. 20 хв. 03 вересня 2023 року.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Строк дії ухвали закінчується о 17 год. 20 хв. 03 вересня 2023 року.

29 червня 2023 року до Берегівського районного суду Закарпатської області із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов для розгляду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 08 березня 2023 року, відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді Берегівського району Закарпатської області від 30 червня 2023 року призначено підготовче судове засідання з розгляду вищевказаного кримінального провадження.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Також ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

В сукупності ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор клопотав про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України строком на 2 місяці, мотивоване тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено, а востаннє ухвалою слідчого судді цього ж суду від 07.06.2023 до 07.07.2023.

Вина ОСОБА_7 у вичненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження доказами. Разом з тим, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких. У разі визнання його винним у вчиненні вказаних злочинів, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. При цьому, обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, вказують на те, що останній після вчинення правопорушень вживав заходи направлені на переховування та приховання слідів вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, після викрадення транспортного засобу та його пошкодження, він залишив місце події та транспортний засіб марки Skoda Fabia (д.р.н. Чеської республіки НОМЕР_1 ), передав здобуті внаслідок вчинення правопорушення документи, які стосуються зазначеного транспортного засобу, третій особі - ОСОБА_9 , а також очистив дані із здобутого протиправним способом мобільного телефону марки Samsung. З огляду на викладене, ОСОБА_7 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати шляхом підкупу, погроз, тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів. При цьому, спосіб вчинення кримінального правопорушення, за якого було застосовано насильство щодо потерпілого, а також факт неповідомлення про кримінальне правопорушення свідком ОСОБА_10 , вказують на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілим та свідками, залякувати і схиляти їх до дачі неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати про можливий незаконний вплив на них зі сторони обвинуваченого.

Також, враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, передбачає можливість застосування покарання у виді конфіскації майна, ОСОБА_7 , з метою уникнення вищевказаного покарання, може під час судового розгляду самостійно або з допомогою інших осіб вживати заходи щодо відчуження майна, яке перебуває у його власності. Крім того, ОСОБА_7 , користуючись умовами воєнного стану, зможе змінювати власне місце фактичного проживання та місце служби, чим ускладнюватиме проведення судового розгляду, або схиляти осіб, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень, щодо переховування останніми від суду, зміни ними місця фактичного проживання, виїзду за межі державного кордону України, що унеможливить або ускладнить їх участь у судових засідання з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, останній вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, сліди яких намагався приховати, що вказує на можливість продовження ним протиправної діяльності, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На даний час встановлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшились, та продовжують існувати.

ОСОБА_7 маючи можливість вільно пересуватися, отримає реальну можливість вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від давання показань, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, прокурор просив продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні твердження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що інкриміновані останньому кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, і за їх скоєння йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до восьми років; специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 дані про особу обвинуваченого, а також, те, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Всупереч доводів апеляційної скарги, висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними судом доказами, яким дана належна оцінка.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, а також дослідження доказів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вищевказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що ні ОСОБА_7 ні стороною захисту фактично не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, відомостей про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що наведені у клопотанні прокурора ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, більш того, місцевим судом обґрунтовано зазначено чому суд дійшов саме таких висновків і що вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і з такою мотивацією погоджується і суд апеляційної інстанції.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ст.182, 183 КПК України, тяжкість кримінальних правопорушень, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, і обґрунтовано визначив розмір застави у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень 00 копійок, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначений судом першої інстанції розмір застави.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначення меншого розміру застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст.177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді