Провадження № 1-кс/344/4461/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 21.06.2023р., -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся 23.06.2023р. з вказаною скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області внести відомості за його заявою від 21.06.2023р. (талон №17480).

Мотивами скарги зазначив, що 21.06.2023р. він прибув до поліції, щоб подати заяву про злочин та просив постового ОСОБА_5 передати документи на реєстрацію такої його заяви до чергової частини, однак ОСОБА_5 відмовився передати заяву ОСОБА_3 про злочин і тільки після дзвінка заявника на лінію «102» підійшов поліцейський інший і аж тоді було передано заяву на реєстрацію.

Судове засідання призначене на 26.06.2023р. відкладене за заявою скаржника.

У судовому засіданні 03.07.2023р. скаржник вимоги скарги підтримав, надав пояснення по суті скарги, та подав клопотання про залучення до участі по даній скарзі йому захисника, пояснивши неможливість самостійного залучення такого.

Ухвалою від 03.07.2023р. йому залучено захисника, направлено ухвалу до Регіонального центру з НБВД в Івано-Франківській області.

13.07.2023р. надійшла заява від Регіонального центру з НБВД в Івано-Франківській області про роз`яснення ухвали від 03.07.2023р., в т.ч. щодо розмежування повноважень регіонального та місцевого центрів.

Ухвалою суду в судовому засіданні, призначеного на 13.07.2023р. постановлено ухвалу про роз`яснення ухвали від 03.07.2023р., та зазначено, що представник (захисник) залучався слідчим суддею у даній конкретній справі саме для представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах (за п.2 ч.2 ст.13 Закону «Про безоплатну правову допомогу»), а не для інших потреб (захисту для проведення окремої процесуальної дії за п.1 ч.2 ст.13 закону чи для складення документів процесуального характеру за п.3 ч.2 ст.13 цього ж закону), копію ухвали направлено також у місцевий центр за належністю повноважень та в Регіональний центр до відома.

Справа призначена до розгляду на 20.07.2023р.

17.07.2023р. надійшла відповідь від місцевого центру, в якій зазначено що щодо ухвали від 03.07.23р. та 17.07.2023р. у даній справі №344/11393/23 ОСОБА_3 слід надати заяву, пред`явити паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, надати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, в порядку визначеному законодавством.

У судовому засіданні 20.07.2023р. було оголошено слідчим суддею отриману інформацію, після чого скаржник відмовився продовжувати судове засідання без захисника у даній судовій справі №344/11393/23 та відмовився відповісти на запитання слідчого судді чи дійсно від є адвокатом з 1994 року, згідно отриманих в цей день відкритих даних порталу Національної Асоціації Адвокатів України, тобто для можливості самопредставництва скаржником та з врахуванням того, що скаржником вже пояснення надані слідчому судді по суті скарги, а суб`єкт оскарження при розгляді справив судове засідання не з`явився, що дозволяє завершити розгляд скарги. Після чого, в даному судовому засіданні скаржник усно клопотав про оголошення перерви для подачі заяви про відвід слідчого судді, клопотання було задоволено для дотримання процесуальних прав скаржника.

24.07.2023р. подано заяву про відвід, і ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_6 від 31.07.2023р. у задоволенні такої заяви ОСОБА_3 відмовлено.

31.07.2023р. ОСОБА_3 подав заяву про судовий контроль за виконаням ухвали слідчого судді у даній справі №344/11393/23 від 03.07.23р та 13.07.2023р..

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 від 08.08.2023р. у задоволенні заяви про здійснення судового контролю за виконанням рішення суду у формі ухвал від 03.07.23р та 13.07.2023р. відмовлено. На дану ухвалу подано апеляційну скаргу і ухвалою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 16.08.2023р. ОСОБА_8 у відкритті апеляційного провадження було відмовлено.

Судове засідання було призначено на 15.08.2023р. не відбулося, в зв`язку з витребуванням справи апеляційним судом, наступне засідання призначено на 29.08.2023р. о 14.20год

29.08.2023р. о 13.43год скаржник через канцелярію суду подав заяву про перенесення судового засідання, в зв`язку з участю його в апеляційному суді у справі №344/1341/23 (однак за даними сайту судової влади справа за заначеним заявником ОСОБА_3 номером в апеляційному суді на розгляді не перебувала), та просив відкласти засідання на 20 днів, підстав такого вибору кількості днів (виїзд з міста чи інше, заявник не вказав), тому клопотання задоволено частково за неявки скаржника та призначено наступне судове засідання на 31.08.2023р. о 14.05год.

31.08.2023р. скаржник подав заяву через канцелярію суду о 13.21год про перенесення судового засідання в зв`язку з його участю у апеляційному суді по справі №344/13855/23 (за даними сайту судової влади справа за заначеним заявником ОСОБА_3 номером справи в апеляційному суді була призначена на 14.30год, а отже о 14.05год скаржнику перешкод взяти участь у судовому засіданні в даній справ №344/11393/23 не було), а також із зазначенням в заяві бажанням надати нові докази.

Разом з тим, слідчий суддя з врахуванням того, що скаржник в період з 23.06.2023р. по 31.08.2023р., в т.ч. разом із заявою від 31.08.23р., мав можливість надати докази до матеріалів скарги, пояснення по суті скарги надав суду ще 03.07.2023р., клопотання про відкладення не було нічим обґрунтоване щодо неможливості з`явитися 31.08.23р. о 14.05год, при цьому що сама заява про відкладення подана ОСОБА_3 о 13.21год через канцелярію суду, слідчий суддя прийшов до переконання, з врахуванням також і встановлених строків розгляду таких скарг за вимогами КПК України, про можливість завершення розгляду даної скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Матеріалами скарги встановлено, що 21.06.2023р. ОСОБА_9 , як він доводив, прибув до поліції, щоб подати заяву про злочин (зміст такої заяви не зазначається скаржником) та просив постового ОСОБА_5 передати документи на реєстрацію такої його заяви до чергової частини, однак ОСОБА_5 відмовився передати заяву ОСОБА_3 про злочин і тільки після дзвінка заявника на лінію «102» підійшов до нього інший поліцейський і аж тоді було передано заяву на реєстрацію. Просить внести відомості до ЄРДР про посадовий злочин ОСОБА_5 за ст.367 КК України (а.с.2).

Водночас, як вбачається з талону повідомлення єдиного обліку №17480 заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.2), заяву ОСОБА_3 від 21.06.2023р. з приводу неправомірних дій посадовими особами було зареєстровано цього ж дня, видано талон №17480. Щодо доводів про те, що оскільки заява була зареєстрована в черговій частині тільки після дзвінка заявника на лінію 102 та витрачання власного часу заявника, а отже вчинено злочин постовим ОСОБА_5 через несвоєчасність прийняття заяви, то оскільки заява зареєстрована того ж дня, при розгляді такої можуть бути перевірені обставини подачі її ОСОБА_3 ..

За вимогами ст.267 КК України службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, має обов`язковою умовою завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Разом з тим, не в повній мірі можливо погодитись із доводами скаржника про те, що будь яка дія чи бездіяльність, яка є на думку скаржника наявною, є кримінальним правопорушенням в розумінні ст.214 КПК України. Результат прийняття його заяви було досягнуто, а факт прийняття чи одним постовим чи іншим представником поліції такої заяви на реєстрацію, не може трактуватися однозначно як вчинення службової недбалості із завданням істотної шкоди (якою, вважає ОСОБА_3 , є витрачання ним зайвого часу на дзвінки лінії 102). Такі наведені факти заявником, ще також можуть бути результатом перевірки керівником Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та виявлення підстав для належного реагування, в межах чинного законодавства.

Звідси, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Заява не є однозначно як підстава для відкриття кримінального провадження, а лише є підставою для перевірки викладеної в ній інформації, після чого відомості до ЄРДР може бути внесено за відповідним висновком представника органу куди подана заява, який встановив наявність ознак злочину в заяві чи повідомленні.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, N 93) право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією. А у справі "Preda and Dardari v. Italy, 1999), суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

З врахуванням вищевикладеного підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 слідчий суддя не вбачає.

Щодо того, що скаржником було подано 03.07.2023р. клопотання про призначення йому безоплатної правової допомоги як особі внутрішньо переміщеної з окупації, то слід зазначити наступне.

Скаржник наполягав на призначенні йому безоплатної вторинної правової допомоги як особі внутрішньо переміщеної, а ухвалою слідчого судді від 03.07.2023р. його клопотання було задоволено, з врахуванням норм ч.1 (підпунктом 2-1) ст.14 та підпункту 2 ч.2 ст.13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та прийнято рішення про можливість призначення представника центру щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 як особи, яка має право на безоплатну вторинну правову допомогу в суді, як внутрішньо переміщена особа. Ухвалою від 13.07.2023р. роз`яснено ухвалу від 03.07.2023р. щодо того, що в даній справі залучення захисника з числа адвокатів слідчим суддею відбулося саме для представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу в судах (за п.2 ч.2 ст.13), а не для: здійснення захисту відповідного статусу особи (підозрюваного, обвинуваченого тощо) або для проведення окремої процесуальної дії з такою особою (за п.1 ч.2 ст.13 Закону «Про безоплатну правову допомогу), чи для складання документів процесуального характеру (за п.3 ч.2 ст.13).

17.07.2023р. надійшла, як вже зазначалось вище, відповідь Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про необхідність ОСОБА_3 чи його представнику, надати в центр документ, що посвідчує особу та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи для прийняття рішення щодо надання такої допомоги.

У судовому засіданні, призначеного на 20.07.2023р. за неявки адвоката по безоплатній вторинній правовій допомозі, слідчим суддею додатково з`ясовано те, що скаржник ОСОБА_3 , хоча і є внутрішньо переміщеною особою (з його слів із Запоріжської області, але довідку до матеріалів скарги так і не надано), однак є й сам адвокатом (із загальнодоступних відомостей з реєстру адвокатів, по наявних у таких відомостях зазначених даних), проте на запитання щодо такого факту підтвердження чи спростування факту наявності у нього статусу адвоката, та як наслідок вільного володіння правовими знаннями скаржником для само представництва по скарзі поданої в порядку ст.303 КПК України, він відмовився відповідати, отже така інформація ним не є спростована. Метою призначення йому безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 03.07.2023р. зазначав те, що «суть скарги перед даним слідчим суддею ( ОСОБА_1 ) слід доводити саме із адвокатом» (причиною є те, що цього ж дня 03.07.2023р. попередньо слідчим суддею ОСОБА_1 у іншій судовій справі №344/11490/23 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність органу ДБР, була постановлена ухвала якою у задоволенні його скарги відмовлено, а справа №344/11393/23 що розглядається, була призначена наступною), дані щодо вищевказаних судових справ надаються до матеріалів скарги.

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що оскільки сам скаржник володіє знаннями права, він самостійно звернувся зі скаргою до суду, надав вже 03.07.2023р. пояснення по суті скарги та ті докази, які вважав за необхідне подати, а тому розгляд даної скарги слід завершувати за отриманими поясненнями та наданими скаржником доказами, а неявка захисника за ухвалою слідчого судді, постановленою виключно для розгляду саме даної судової справи №344/11393/23 ще до отримання інформації про те, що скаржник є також адвокатом та вільно в повному обсязі володіє знаннями права, не є перешкодою у завершенні розгляду скарги.

За вимогами ч.1, підпунктом 2 ч.2 ст.13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг в т.ч. як здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

За ч.1 (підпунктом 2-1) ст.14 цього ж закону (зі змінами від 21.12.2016р.) право на безоплатну вторинну правову допомогу мають такі категорії осіб в т.ч. як внутрішньо переміщені особи - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Разом з цим, за вимогами ст.53 КПК України та ст.49 КПК України слідчий суддя може залучити захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, якою врегульовано залучення захисника для здійснення захисту за призначенням.

Однак в даному випадку залучення захисника з числа адвокатів МЦ БВПД слідчим суддею відбулося не для здійснення захисту для проведення окремої процесуальної дії (за п.1 ч.2 ст.13 Закону «Про безоплатну правову допомогу) чи для складення документів процесуального характеру (за п.3 ч.2 ст.13), а саме для представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах (за п.2 ч.2 ст.13) про що й постановлялась ухвала про роз`яснення.

А тому, оскільки самопредставництво здійснено скаржником, який є адвокатом, перешкоди для завершення розгляду справи відсутні. Водночас, слід звернути увагу й на те, що Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги фінансуються з Державного бюджету України, і особа яка володіє знаннями права, тобто є адвокатом, на переконання суду не повинна зловживати витратою державних коштів на його представництво в суді для розгляду скарг, поданих в порядку 303 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 21.06.2023р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01.09.2023 о 11:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_10