Справа № 526/1866/23
Провадження № 1-кс/526/395/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської

області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні № 0000043 від 13.03.2023 підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новооріхівка Лубенського району Полтавської області, громадянину України, жителю АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, розлученому, раніше не судимому,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч. 2 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в :

слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , за погодженням Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 9 від 12.04.2022 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 3-го аеромобільного взводу 3-ї аеромобільної роти 3-го аеромобільного батальйону.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на протиправний шлях.

Так, 19.02.2023 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовець ОСОБА_4 , маючи злочинний намір на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, для задоволення власних потреб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході телефонної розмови, шляхом зловживання довірою, повідомив своїй матері ОСОБА_6 неправдиву інформацію, з приводу того, що під час виконання бойового завдання, отримав тілесні ушкодження, які насправді не отримував, та у зв`язку з цим потребує негайного дороговартісного лікування.

Достовірно знаючи, що у ОСОБА_6 грошових коштів для лікування не має, та в подальшому вона буде звертатися до небайдужих людей за матеріальною допомогою, маючи намір на заволодіння грошовими коштами останніх, військовослужбовець ОСОБА_4 , обмотавши ліву руку бинтом, яку зігнув у лікті, імітуючи тілесні ушкодження, зробив фото на свій мобільний телефон, яке в подальшому, через додаток «Месенджер», надіслав матері ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_6 , вважаючи, що сину ОСОБА_4 дійсно необхідні грошові кошти, звернулась до старости Токарівського старостинського округу Лохвицької міської ради, ОСОБА_7 , з метою отримати матеріальну допомогу, якому надала фотозображення військовослужбовця ОСОБА_4 з наявними у нього тілесними ушкодженнями та реквізити банківської карти № НОМЕР_2 , яка належить військовослужбовцю ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_6 зі сторінки своєї колишньої невістки ОСОБА_8 в соціальній мережі «Facebook» розмістила публікацію із фотозображенням тілесних ушкоджень військовослужбовця ОСОБА_4 із закликом до небайдужих людей про допомогу, вказавши при цьому номер своєї банківської карти № НОМЕР_3 відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на її ім?я.

21.02.2023 о 09.23 год. повіривши у достовірність вказаної інформації, ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, з метою надання посильної матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку «Ощад24» перерахував на рахунок банківської карти № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 в АТ «Універсал Банк» грошові кошти в сумі 500 грн. У подальшому ОСОБА_7 того ж дня в такий самий спосіб, о 12.46 год. повторно здійснив переказ коштів у сумі 4000 грн на вищевказану банківську картку, відкриту на ім`я ОСОБА_4 , якими останній заволодів та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 4500 грн.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України.

Окрім того, 19.02.2023, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , будучи впевненим, що ОСОБА_4 дійсно має поранення та потребує фінансової допомоги, в спільнотах с. Токарі через додаток «Вайбер» розмістив оголошення про збір коштів на лікування військовослужбовця ОСОБА_4 , та вказавши в оголошенні реквізити банківської карти № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я останнього в АТ «Універсал Банк».

22.02.2023, о 10.39, ОСОБА_9 , в соціальній мережі «Facebook» та в спільнотах с. Токарі через додаток «Вайбер» побачила публікацію ОСОБА_7 про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження під час бойових дій. Після цього ОСОБА_9 , будучи впевненою, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно має тілесні ушкодження та потребу в дороговартісному лікуванні, будучи не байдужою, здійснила переказ власних грошових коштів на рахунок банківської карти № НОМЕР_2 відкриту на ім`я ОСОБА_4 , у сумі 500 гривень, якими останній заволодів та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 500 гривень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Далі, 22.02.2023, о 14.31, ОСОБА_10 , в соціальній мережі «Facebook» та в спільнотах с. Токарі через додаток «Вайбер» побачив публікацію ОСОБА_7 про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження під час бойових дій. Після цього ОСОБА_10 , будучи впевненим, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно має тілесні ушкодження та потребу в дороговартісному лікуванні, будучи не байдужим, здійснив переказ власних грошових коштів на рахунок банківської карти № НОМЕР_2 відкриту на ім`я ОСОБА_4 , у сумі 1000 гривень, якими останній заволодів та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1000 гривень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Того ж дня, 22.02.2023, о 17.11, ОСОБА_11 , в соціальній мережі «Facebook» та в спільнотах с. Токарі через додаток «Вайбер» побачила публікацію ОСОБА_12 про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження під час бойових дій. Після цього ОСОБА_11 будучи впевненою, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно має тілесні ушкодження та потребу в дороговартісному лікуванні, будучи не байдужою, здійснила переказ власних грошових коштів на рахунок банківської карти № НОМЕР_2 відкриту на ім`я ОСОБА_4 , у сумі 300 гривень, якими останній заволодів та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 300 гривень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

05.03.2023, близько 13 год., ОСОБА_13 , в соціальній мережі «Instagram» побачила публікацію, яку поширили жителі с. Токарі, про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження під час бойових дій. Після цього, о 15.09 год. ОСОБА_13 будучи впевненою, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно має тілесні ушкодження та потребу в дороговартісному лікуванні, будучи не байдужою, здійснила переказ власних грошових коштів на рахунок банківської карти № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_4 , у сумі 10 000 гривень, якими останній заволодів та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 10 000 гривень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

У подальшому, 04.03.2023, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_14 , в соціальній мережі «Facebook» побачила публікацію про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження під час бойових дій. Після цього ОСОБА_14 будучи впевненою, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно має тілесні ушкодження та потребу в дороговартісному лікуванні, будучи не байдужою, здійснила переказ власних грошових коштів на рахунок банківської карти № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 , у сумі 1000 гривень, які остання в подальшому перерахувала на рахунок банківської карти ОСОБА_4 .

У подальшому, військовослужбовець ОСОБА_4 заволодів та розпорядився на власний розсуд вказаними грошовими коштами, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 1000 гривень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Того ж дня, 04.03.2023, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_15 , в соціальній мережі «Facebook» побачила публікацію про те, що військовослужбовець ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження під час бойових дій. Після цього ОСОБА_16 будучи впевненою, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно має тілесні ушкодження та потребу в дороговартісному лікуванні, будучи не байдужою, здійснила переказ власних грошових коштів на рахунок банківської карти № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 , у сумі 400 гривень, які остання в подальшому перерахувала на рахунок банківської карти ОСОБА_4 .

У подальшому, військовослужбовець ОСОБА_4 заволодів та розпорядився на власний розсуд вказаними грошовими коштами, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 400 гривень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

26.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення повністю підтверджується доказами: протоколом огляду від 13.03.2023 р.; постановою про визнання речового доказу від 13.03.2023 р.; показаннями потерпілих; показаннями свідка ОСОБА_6 ; довідкою про рух коштів по картці від 13.03.2023 р.; довідкою про рух коштів по картці ОСОБА_6 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 є забезпечення запобігання його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, згідно доказів, що характеризують особу ОСОБА_4 встановлено, що існує ризик переховування його від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , вчинив ряд корисливих правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, не має сталих родинних зв`язків. У відповідності до службової характеристики солдат ОСОБА_4 характеризується негативно.

Окрім того, відповідно до наказу командир військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 року за номером 974 «Про результати службового розслідування за фактом нез`явлення із лікувального закладу солдатом ОСОБА_4 » встановлений факт того, що ОСОБА_4 03.10.2022 року самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини та до теперішнього часу не повернувся.

ОСОБА_4 усвідомлюючи, що буде позбавлений волі на строк до 3 років може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому унеможливить його виклики та прибуття до слідчого та/або суду, а неявка підозрюваногодля проведення процесуальних дій може істотно перешкодити виконанню процесуальних рішень по провадженню.

Дані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за № 0000043 від 13.03.2023, значиться, що правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 є ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України також передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України - особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього кодексу.

Відповідно до матеріалів наданих слідчим, а саме: протоколу огляду від 13.03.2023; постанови про визнання речового доказу від 13.03.2023.; показань потерпілих; показань свідка ОСОБА_6 ; довідки про рух коштів по картці від 13.03.2023.; довідки про рух коштів по картці ОСОБА_6 ; показань підозрюваного ОСОБА_4 , вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Прокурором доведено, що ризиком, який дає підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, що в подальшому унеможливить його виклики та прибуття до слідчого та/або суду, що може істотно перешкодити виконанню процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Тому, з метою виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, вважаю, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Керуючись статтями 176-179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,у кримінальному провадженні № 0000043 від 13.03.2023, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1)з`являтись на виклики до слідчого, в органи прокуратури та суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали закінчується 26 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1