Справа № 504/1529/22
Номер провадження 1-кп/504/444/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілих ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_14 розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001250 від 05.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровоград Кіровоградської області, громадянина України, який має професійну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на час події правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді водія слюсаря 3 ремонтного відділення ремонтного взводу ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», РНОКПП НОМЕР_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення визнане судом доведеним.

ОСОБА_13 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді водія-слюсаря 3 ремонтного відділення ремонтного взводу ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 05.10.2021 приблизно о 17 год. 15 хв., керуючи технічно справним автотранспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався з перевищенням допустимої швидкості руху 119 км/год (50+69= 119км/год) по автодорозі «Одеса - Южний», яка проходить через с. Крижанівка, Одеської області, із сторони м. Южний, у напрямку м. Одеса. Наближаючись до розташованого праворуч в`їзду на територію ЖК "Зелений мис" (Одеська область, с. Крижанівка, вул. Дрезденська) за наявності об`єктивних ознак зміни дорожньої обстановки, що виразились у виїзді автомобіля «Lexus RX 330», який рухався у зустрічному напрямку та перетинав розділювальну смугу, позначену дорожньою розміткою 1.3, на смугу руху автомобіля «Volkswagen Passat», ОСОБА_13 з моменту виникнення для нього небезпеки в русі, зобов`язаний був вжити заходи, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, а саме: зменшити швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їхати перешкоду. Проте, ОСОБА_13 , рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху, будучи неуважним, не стеживши за дорожньою обстановкою та її зміною, свідомо створюючи небезпеку своїми діями для інших учасників руху в порушення вимог пунктів: 1.5., 2.3 б, д); 12.1., 12.3.; 12.4.; 12.9 б) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації, неправильно оцінив зміну дорожньої обстановки, застосував невірні прийоми керування транспортним засобом і при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, маневруючи праворуч з метою перестроювання в праву попутну смугу руху, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з передньою правою кутовою частиною автомобіля «Lexus RX 330», з подальшим виїздом автомобіля «Volkswagen Passat» за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, де мав місце наїзд цього автомобіля на перешкоду - придорожнє дерево, чим вчинив кримінально протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення. Дії ОСОБА_13 перебувають у прямому причинному зв`язку з спричиненням потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, заподіянням потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення смерті потерпілої ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_13 повідомив, що свою вину у вчиненні правопорушення визнає частково, цивільні позови не визнав повністю. Вказав, що керуючи автомобілем Volkswagen Passat, чорного кольору, що належить його матері, був учасником ДТП, у час та місці вказаному в обвинувальному акті. Їхав з вечірнього шикування з ВЧ, що знаходиться у с. Чабанка до м. Одеси, разом з командиром та пасажирами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Спочатку він, завіз додому командира, потім слідував до будинку де проживає, разом ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки вони хотіли винайняти житло поруч та жити в спільному дворі, направлялися в сторону м. Одеси. Рухались по дорозі, поза населеним пунктом, де була подвійна суцільна лінія. Зі смуги зустрічного руху, на смугу руху, в якій рухався обвинувачений виїхав джип, світлого кольору. В свою чергу, обвинувачений змінив смугу руху з лівої на праву, однак уникнути ДТП з джипом не вдалось не вдалось. Обвинувачений втратив свідомість, прокинувся вже в лікарні. Після ДТП, ОСОБА_13 переніс чотири операційні втручання. Обвинувачений розповів про обставини свого лікування та реабілітації. З якою швидкістю рухався автомобіль Volkswagen, яким він керував не пам`ятає. Обвинувачений повідомив, що по дорозі в напрямку руху до місця зіткнення знаків обмежуючих швидкість руху не було, знаку населеного пункту не було. Не визнає того факту, що він порушив будь-які правила дорожнього руху. З приводу визнання вини, обвинувачений надав суперечливі покази, а саме, повідомив, що не визнає свою вину у перевищенні швидкості руху, як вказано у обвинувальному акті, однак визнає, що перевищив швидкість, проте не пам`ятає з якою швидкістю рухався. З приводу цивільних позовів, обвинувачений повідомив, що не визнає суми збитків заявлених у позовах, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував, оскільки не має такої можливості. Обвинувачений не оспорював, доказів, що зібрані органом досудового розслідування, щодо їх належності, допустимості та достовірності. В подальшому, обвинувачений дещо змінив свою позицію, та вказав про часткове визнання цивільного позову ОСОБА_7 , в частині часткового відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи показання обвинуваченого, суд розцінює його позицію, як таку, що зводиться до заперечення вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, так як обвинувачений повідомив, що будь-яких правил дорожнього руху, під час руху автомобілем Volkswagen по автодорозі «Одеса - Южний», яка проходить через с. Крижанівка, Одеської області, із сторони м. Южний, у напрямку м. Одеса, він не порушував, диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України, як підставу притягнення до кримінальної відповідальності визначає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема даними:

показань потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні повідомив, що 05 жовтня після 17:00 год., був пасажиром у автомобілі «Volkswagen» чорного кольору під керуванням ОСОБА_13 . Вони їхали в даному автомобілі після служби. Потерпілий сидів на задньому сидінні у автомобілі «Volkswagen», за дорогою не слідкував, тому обставин ДТП повідомити не може, у момент зіткнення втратив свідомість. Будь -яких претензій до ОСОБА_13 не має;

показань потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні повідомив, що 05.10.2021 приблизно о 20:00 год., він їхав на передньому пасажирському сидінні автомобіля, яким керував ОСОБА_13 . Поїздка відбувалася, в кінці робочого дня, вони мали завезти колишнього командира роти, а потім їхали в «Лузанівку» дивитись квартиру, яку хотіли винайняти він і інший потерпілий ОСОБА_11 . Під час поїздки погодні умови були хорошими, опади відсутні. Про обставини ДТП повідомити не може, оскільки під час ДТП втратив свідомість та втратив пам`ять. Жодних витрат на лікування не поніс та претензій до ОСОБА_13 не має;

протоколу огляду місця події від 05.10.2021 року, з фото таблицями, згідно якого місцем ДТП є ділянка автодороги у с. Крижанівка по вул. Центральній, 2б. Даним протоколом встановлено елементи дороги, елементи проїзної частини, вид, стан, геометричні розміри дорожнього покриття, кількість смуг руху в одному напрямку, наявність дорожньої розмітки та дорожніх знаків (наявні знаки пішохідного переходу, знаки 5.45, 5.46), умови освітленості. Також протоколом встановлено локалізацію ушкоджень транспортних засобів «Volkswagen Passat» та «Lexus RX 330», дані щодо відсутності обмежень оглядовості, дані про наявність слідів руху транспортних засобів, слідів контактної взаємодії. Наявні дані, щодо вилучення транспортних засобів. Протокол огляду підписано, без зауважень, учасниками слідчої дії;

схеми ДТП, що є додатком до протоколу огляду місця події від 05.10.2021 року. Згідно схеми ДТП, схематично позначено місце ДТП, транспортні засоби, що є причетними до ДТП, місця зіткнення автомобілів, напрямки руху автомобілів, наявність пішохідних переходів, слідів шин, розташування уламків автомобілів, наявність дорожніх знаків - 5.45, 5.46;

протоколу відтворення фотозйомки від 06.10.2021 року;

фотофіксації з місця ДТП (фото світлини у кількості 53 шт.), які містяться на компакт диску CDR "Verbatim";

протоколу огляду трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.10.2021 року;

лікарського свідоцтва про смерть від 07.06.2021 року № 696 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

протоколу огляду предмета та зафіксованого на ньому відеозапису від 02.11.2021 року, а саме компакт диску DVD+R "PATRON", з фототаблицями, на якому міститься відеофайл, який має маркування дати та часу. На відеозаписі наявне кольорове зображення з камери відео нагляду у проміжку часу 05.10.2021 року з 17 год. 23 хв. 59 с. до 17 год. 58 хв. 55 с., проїзду у напрямку виїзду із житлового комплексу "Зелений Мис", у напрямку шлагбаума, за яким частково проглядається відрізок автодороги "Одеса-Южне", де розташований пішохідний перехід;

відеозапису, що міститься на компакт диску DVD+R "PATRON" з камери відео нагляду у проміжку 05.10.2021 року з 17 год. 23 хв. 59 с. до 17 год. 58 хв. 55 с. проїзду у напрямку виїзду із житлового комплексу "Зелений Мис", у напрямку шлагбаума, за яким частково проглядається відрізок автодороги "Одеса-Южне", де розташований пішохідний перехід;

протоколу огляду предмета та зафіксованого на ньому відеозапису від 21.10.2021 року, з фото таблицями, а саме компакт диску CDR "Verbatim", на якому містяться два відеофайли, з яких вбачаються обставини ДТП, момент зіткнення транспортних засобів;

відеозаписів, що містяться на компакт диску CDR "Verbatim", з яких вбачаються обставини ДТП, момент зіткнення транспортних засобів;

заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 від 07.10.2021 року;

заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_12 від 28.12.2021 року;

заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 від 21.01.2022 року;

протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2022 року, а саме тимчасового доступу до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11 ;

протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2022 року, а саме тимчасового доступу до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_13 ;

протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2022 року, а саме тимчасового доступу до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 ;

протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2022 року, а саме тимчасового доступу до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_12 ;

протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2022 року, а саме тимчасового доступу до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_13 ;

протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2022 року, а саме тимчасового доступу до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11 ;

висновку експерта № 696 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 , 1967 р.н., згідно якого смерть ОСОБА_15 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою рваною травмою голови, тулуба та таза у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забій мозку, перелому тіла грудини, переломів ребер з розривами пристінкової плеври, правої легені, розривів печінки, крововиливів у праву плевральну та черевну порожнини та переломів кісток тазу. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 є шок. Згідно з медичною картою стаціонарного хворого № 19229, смерть ОСОБА_15 настала в ООКЛ ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23:10 год. Експертним шляхом встановлено кількість та види тілесних ушкоджень, які з урахуванням їх масивності, поєднаності, локалізації та утворення (ударна та ударно-здавлююча дія) могли бути заподіяні в результаті дії травмуючих предметів, якими могли бути виступаючі деталі та поверхні салону транспортного засобу. Вищевказані ушкодження оцінюються в комплексі, мають ознаки ТЯЖКИХ ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

висновку експерта № 21-5935 від 21.02.2022 судової автотехнічної експертизи з фототаблицями, згідно якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування та гальмівна система автомобіля Lexus RX 330 НОМЕР_4 дозволяли водієві здійснювати рух по намічений траєкторії та не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого напрямку руху;

висновку експерта № 21-5934 від 21.02.2022 судової автотехнічної експертизи з фототаблицями, згідно якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування та гальмівна система автомобіля Volkswagen Passat НОМЕР_5 дозволяли водієві здійснювати рух по намічений траєкторії та не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого напрямку руху;

висновку експерта № 21-5932/5933 від 23.02.2022 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи з фототаблицями, згідно якого, в умовах події автомобіль Volkswagen Passat передньою частиною первинно ударно взаємодіяв з передньою правою кутовою частиною автомобіля Lexus RX330, з послідуючим їх взаємним переміщенням зі складанням та вторинним контактом задньої частини лівого борту автомобіля Volkswagen Passat з задньої частиною правого борту автомобіля Lexus RX330. У момент первинного входу в контакт автомобілі Lexus RX330 та Volkswagen Passat перебували на перехресних курсах і кут між: їх поздовжніми осями був у межах близько ПО... 120°, відлічуваний від лінії поздовжньої осі автомобіля Lexus до перетину з лінією поздовжньої осі автомобіля Volkswagen проти ходу годинникової стрілки; зіткнення автомобілів Lexus RX330 та Volkswagen Passat, мало місце у правій смузі руху проїзної частини в напрямку м. Одеса (відповідно - за напрямком руху автомобіля Volkswagen), в безпосередній близькості перед початком поширення слідів юзу від коліс автомобілів Lexus та Volkswagen (зафіксованим місцем зіткнення на схемі);

висновку експерта № 91 судово-медичної експертизи ОСОБА_13 , згідно якого в ОСОБА_13 виявлено ряд тілесних ушкоджень, які спричинені дією тупих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів). Слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 05.10.2021 року. Вказані тілесні ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, що супроводжувалися травматичним шоком, і які згідно п. 2.1.3 "м","о" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

висновку експерта № 90 судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , згідно якого в ОСОБА_9 виявлено ряд тілесних ушкоджень, які спричинені дією тупих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів). Слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 05.10.2021 року. Вказані тілесні ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, що супроводжувалися комою, і які згідно п. 2.1.3 "в","о" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

висновку експерта № 87 судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , згідно якого в ОСОБА_11 виявлено ряд тілесних ушкоджень, які спричинені дією тупих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів). Слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 05.10.2021 року. Вказані тілесні ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень і які згідно п. 2.1.3 "б","м" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

висновку експерта № 2444 судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , згідно якого в ОСОБА_12 виявлено ряд тілесних ушкоджень, які спричинені дією тупих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів). Слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 05.10.2021 року. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя і складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, які за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п. 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

висновку експертів № 22-7384/621 від 10.03.2022 року, судової інженерно-технічної експертизи з фототаблицями, згідно якого параметр fps відеозапису у файлі «1_01 R 00.avi» та «2 02_R_00.avi», відповідно до отриманих експертом метаданих, становить 1 кадр на секунду у кожному відеозаписі. В умовах події швидкість руху автомобіля Volkswagen Passat становила величину близько 119 км/год. Дії водія автомобіля Volkswagen Passat, в першу чергу, регламентувалися вимогами пунктів 12.4 й 12.9. б) ПДР, відповідно до яких для забезпечення безпеки руху по відношенню до інших учасників при русі в населених пунктах рух йому необхідно було здійснювати зі швидкістю, яка не перевищує дозволену 50 км/год. З моменту виникнення небезпеки для руху належні дії водія автомобіля Volkswagen Passat регламентувалися вимогами пункту 12.ПДР, згідно з якими при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.9. б) ПДР водій автомобіля Volkswagen Passat, рухаючись з допустимою швидкістю не більше 50 км/год, мав технічну можливість уникнути пригоди, вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР. Дії водія автомобіля Lexus RX330 регламентувалися вимогами дорожньої розмітки 1.1. «Вузька суцільна» та пункту 11.4 ПДР, відповідно до яких йому було заборонено перетинати цю дорожню розмітку, виїжджаючи на призначений для зустрічного руху бік дороги на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку. Виконанням вимог дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна» та пункту 11.4 ПДР водій автомобіля Lexus RX330 в розглянутих умовах події мав технічну можливість запобігти ДТП. Фактичні дії водія автомобіля Volkswagen Passat, які не відповідали вимогам пунктів 1 2.4 та 12.9. б) ПДР, з експертної точки зору, були достатніми умовами виникнення події, й у силу цього перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП. Фактичні дії водія автомобіля Lexus RX 330, які не відповідали вимогам розмітки 1.1 «Вузька суцільна» та пункту 11.4 ПДР з технічної точки зору були достатніми й необхідними умовами виникнення події, й у силу цього також перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Вказані докази є належними, допустимими та достатніми доказами вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Позиція обвинуваченого, щодо того, що він не бачив дорожніх знаків, які б обмежували швидкісний режим руху на ділянці дороги, де відбулося ДТП, і таких знаків там не було, до уваги судом не беруться, оскільки, згідно протоколу огляду місця події від 05.10.2021 року з фото таблицями, та схеми ДТП, визначено наявність дорожнього знаку 5.45. Протокол огляду місця події є належним та допустимим доказом у цьому кримінальному провадженні, зворотного судом не встановлено.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 , в редакції, що діяли станом на 05.10.2021, знак 5.45 позначає «Початок населеного пункту», а відповідно до п. 12.4. правил - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км./год. Виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.9. б) ПДР водій автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_13 , рухаючись з допустимою швидкістю не більше 50 км/год, мав технічну можливість уникнути пригоди, вживши заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР, вказане перебуває у в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Щодо доводів захисника обвинуваченого, що викладені ним у судових дебатах, суд вважає за необхідне вказати про таке.

Щодо застосування «вірних або невірних прийомів керування транспортним засобом», оскільки сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_13 обрано невірний прийоми керування транспортним засобом - маневрування перед зіткнення, то вказане на переконання суду, жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого. Крім цього, відповідно до п. 12.3 правил у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Згідно дослідницької частини висновку експертів № 22-7384/621 від 10.03.2022 року, судової інженерно-технічної експертизи з фототаблицями (т 3 а.с. 50 зворот) застосування маневру, як заходу реагування на небезпеку унеможливлювало гарантоване прогнозування водієм автомобіля Volkswagen Passat подальшого напрямку і швидкості руху автомобіля Lexus RX330 і відповідно унеможливлювало обрання безпечних напрямків та інтервалів об`їзду. За таких обставин довід сторони захисту у цій частині є необґрунтованим.

Також, сторона захисту, в ході судових дебатів, зазначила про неповноту, необ`єктивність та необґрунтованість висновку експерта № 21-7384/22-621 від 10.03.2022 року, з огляду на таке: - експертом було залишено поза увагою порушення водієм автомобіля Lexus RX330 п. 10.1 ПДР; - експертом невірно визначена дорожня розмітка на місці події, як така, що визначена п. 1.1 розділу З4 ПДР, хоча, згідно протоколу огляду місця події така розмітка є "подвійна суцільна", що підпадає під регулювання п. 1.3. розділу З4 ПДР; - експертом, невірно визначена ділянка дороги, як така, що підпадає під дію п.п. 12.4 і 12.9 б) ПДР, оскільки жодних даних про обмеження швидкості руху на цій ділянці дороги у справі немає; - експертом не вказано, чим відрізняється "технічна точка зору" від "експертної точки зору", і які правові наслідки тягнуть за собою ці поняття, крім того, що слідчим не ставилось питань пов`язаних з експертною точкою зору; - слідчий поставив перед експертом некоректне запитання, як і отримав некоректну відповідь, оскільки в питанні не конкретизовану, яку саме дорожню ситуацію мав на увазі слідчий, вказуючи "у даній дорожній ситуації".

Вказуючи на дані порушення, сторона захисту зазначає і на порушення п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК України та просить визнати недопустимим вищевказаний висновок експерта.

Ретельно проаналізувавши вищевказані доводи сторони захисту, щодо недопустимості висновку експерта № 21-7384/22-621 від 10.03.2022 року, суд звертає увагу на наступне.

Можливе залишення поза увагою экспертом, порушення правил дорожнього руху іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди, які не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а також невірне визначення дорожньої розмітки, наявність котрої регулювала дії водія Lexus RX330, жодним чином не впливає на характер та суть обвинувачування висунутого ОСОБА_13 . Дійсно, у висновку експерта № 21-7384/22-621, вказано на порушення водієм автомобіля Lexus RX330 дорожньої розмітки "вузька суцільна лінія", хоча, згідно первинних даних отриманих органом досудового розслідування, на ділянці дороги де відбулось ДТП, наявна дорожня розмітка "подвійна суцільна лінія". Порушення, вимог ПДР, в частині перетинання дорожньої розмітки у вину обвинуваченому ОСОБА_13 не ставиться. Натомість, у цій частині експерт зазначає про порушення вимог ПДР водієм автомобіля Lexus RX330. При цьому, відповідно до вимог ПДР, зокрема п. 1.1. розділу 34 правил (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. Натомість, відповідно до вимог ПДР, зокрема п. 1.3. розділу 34 правил, розмітка визначена цим пунктом, поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Разом з тим, правовим наслідком, наявності на дорожньому покритті, як лінії 1.1., так і лінії 1.3., є заборона перетину вказаних ліній, з деякими винятками для лінії 1.1. З огляду на наведене, допущена експертом помилка, в частині позначення дорожньої розмітки, не впливає на кваліфікацію дій, як обвинуваченого, так і інших учасників ДТП, за даними обвинувальними актами.

Щодо, відсутності обмеження швидкості на даній ділянці дороги, то в цій частині, доводи захисту є надуманими та такими, що не узгоджуються з матеріалами провадження. Як було зазначено, згідно протоколу огляду місця події та схеми місця ДТП, що є додатком до протоколу огляду, встановлено наявність на ділянці дороги, де відбулась ДТП, дорожнього знаку, передбаченого розділом 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 , в редакції, що діяли станом на 05.10.2021, а саме знаку 5.45, який позначає «Початок населеного пункту», а відповідно до п. 12.4. правил - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км./год., а тому судом не встановлено будь-яких порушень зі сторони експерта в цій частині.

Доводи сторони, захисту, щодо вжиття експертом двох різних понять "технічна точка зору" та "експертна точки зору", і відсутність у висновку наслідків, які тягнуть за собою ці поняття, судом враховуються, проте суд зазначає, що висновок експерта є достатньо чітким та зрозумілим, із указаного висновку можливе однозначне його тлумачення, стосовно даних, щодо причинового зв`язку, дій учасників ДТП із наслідками, що настали після нього. Підстав для двозначного та суперечливого тлумачення висновку експерта, в цій частині, суд не знаходить. Наявність указаних термінів у даному висновку, не свідчить про вихід експерта за межі поставлених експерту питань, оскільки в контексті висновку експерта "експертна точка зору" та "технічна точка зору" вживаються синонімічно.

Доводи сторони захисту, про те, що слідчий поставив перед експертом некоректне запитання, як і отримав некоректну відповідь, оскільки в питанні не конкретизовано, яку саме дорожню ситуацію мав на увазі слідчий, вказуючи "у даній дорожній ситуації", судом до уваги не беруться, оскільки, як і в постанові про призначення експертизи від 28.12.2021 року, так і у висновку експерта, чітко визначена дорожня ситуація - зіткнення автомобілів Volkswagen Passat та Lexus RX 330, що мало місце 05.10.2021 року приблизно о 17 год. 15 хв, на автодорозі автодорозі «Одеса - Южний», яка проходить через с. Крижанівка, Одеської області, із сторони м. Южний, у напрямку м. Одеса. Наближаючись до розташованого праворуч в`їзду на територію ЖК "Зелений мис" (Одеська область, с. Крижанівка, вул. Дрезденська), щодо якого і виникла у органу досудового розслідування потреба у залученні експерта, для з`ясування питань відповідності дій водіїв у ДТП, вимогам ПДР.

За таких обставин, суд не вбачає обставин необ`єктивності чи необґрунтованості вищевказаного висновку експерта. Незначні неточності, що наведені вище, не є підставою для визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом у провадженні, на кваліфікацію дій обвинуваченого не впливають та усунуті судом в ході розгляду провадження.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_13 є доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України є тяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, ОСОБА_13 , вчинив кримінальне правопорушення, що віднесене до категорії тяжких. Вчинення кримінального правопорушення, спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середньої гожості, потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та спричинило смерті потерпілої ОСОБА_15 . При цьому, вчиненню кримінального правопорушення сприяло грубе порушення вимог ПДР ОСОБА_13 , в частині дотримання швидкісного режиму, в межах населеного пункту.

Спричинення вищевказаних наслідків, також зумовили дії водія ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта № 21-7384/22-621 від 10.03.2022 року фактичні дії водія автомобіля Lexus RX 330 ОСОБА_9 , які не відповідали вимогам ПДР, з технічної точки зору були достатніми та необхідними умовами виникнення події, й у силу цього також перебувають у причиновому зв`язку з фактом ДТП.

ОСОБА_13 має право на керування транспортними засобам, відповідно до посвідчення водія НОМЕР_6 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, притягувався до адміністративної відповідальності, в т.ч. через порушення правил дорожнього руху, проте є таким, що не підданий адміністративним стягненням в силу ст. 39 КУпАП, має постійне зареєстроване місце проживання, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, учасником бойових дій, неодноразово брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській обастях, забезпечення їх здійснення, позитивно характеризується, як за місцем служби, так і за місцем проживання. Також, ОСОБА_13 , на час ухвалення вироку, має незадовільним стан здоров`я, переніс кілька оперативних хірургічних втручань, тривалий час знаходиться на лікуванні, йому встановлено, тимчасово ІІІ групу інвалідності. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_13 не визнав, заподіяну шкоду намагався відшкодувати у незначній частині потерпілому ОСОБА_7 у розмірі 20000,00 гривень, що мало місце безпосередньо перед судовими дебатами та останнім словом, проте вказані кошти потерпілим ОСОБА_7 отримані не були, за повідомленням його представника. Потерпілому ОСОБА_9 завданий збиток, не відшкодував навіть частково, що свідчить про те, що обвинувачений жодним чином не розкаявся у вчиненому. Дії обвинуваченого, який намагався відшкодувати у незначній частині потерпілому ОСОБА_7 заподіяну шкоду у розмірі 20000,00 гривень, що мало місце безпосередньо на стадії судових дебат, суд розцінює, як такі, що спрямовані виключно на пом`якшення відповідальності за вчинене, оскільки починаючи з моменту настання ДТП 05.10.2021 року, в ході тривалого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений вказаних дій не вчиняв, з потерпілими примиритися не намагався.

Згідно даних досудової доповіді, ОСОБА_13 , орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, враховуючи вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, характер вчиненого, кількість потерпілих та наслідки вчиненого, ступінь вини обвинуваченого у вчиненому, відношення обвинуваченого до вчиненого та заподіяних наслідків, стан його здоров`я та характеризуючі його матеріали, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі небагато нижче середніх меж, визначених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду те, що останній допустив грубе порушення правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння тяжких наслідків, у виді заподіяння, як тілесних ушкоджень потерпілим, так і смерті потерпілої ОСОБА_15 . Обвинувачений не довів, що його трудова діяльність пов`язана із керуванням транспортним засобом і це є його основним джерелом доходу, тому наявна необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами у максимальних межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Ухвалюючи рішення, щодо можливості застосування дії ст. 75 КК України, суд виходить з такого.

За ступенем тяжкості вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, що вчинене за необережної форми вини, що призвело до загибелі людини, наявні непоправні наслідки для потерпілого у виді смерті матері. Крім того, вчинене кримінальне правопорушення призвело, до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Згідно довідки МСЕК від 02.02.2022 року, ОСОБА_9 є інвалідом І групи, потребує стороннього догляду. Представники потерпілих та прокурор, наполягали на призначенні обвинуваченому реальної міри покарання. Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , просили суд, ОСОБА_13 , суворо не карати.

Відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

Незважаючи на це, ОСОБА_13 , грубо порушивши правила дорожнього руху, належних висновків для себе не зробив, зайняв позицію, згідно якої намагався уникнути відповідальності за вчинене, стверджуючи про відсутність порушень ПДР, з його боку. З потерпілими на протязі досудового розслідування та судового розгляду не примирився. Вказане свідчить, що обвинувачений залишається бути небезпечним для суспільства. Обвинувачений наразив на небезпеку не лише своє життя і здоров`я та тих осіб, які перебували з ним в автомобілі, а й інших учасників дорожнього руху, а тому лише реальне відбування покарання, зможе забезпечити його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Навпаки, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку за обставин з наслідками, які були встановлені судом у даному кримінальному провадженні, не вплине на формування думки інших осіб про неприпустимість порушення Правил дорожнього руху України та чітке розуміння того, що особа буде нести невідворотне та справедливе покарання за такі дії.

Також слід зазначити, що не знижує тяжкості й небезпечності кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_13 за наведених обставин, його позитивні характеристики, дані, щодо участі у АТО, а також факт незначного відшкодування завданої шкоди, що мало місце безпосередньо перед судовими дебатами, у судовому провадженні та нічим не підтверджені наміри відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, даних про особу обвинуваченого, думок потерпілих, що висловлені їх представниками, державного обвинувача, щодо визначення ОСОБА_13 покарання, не має підстав для застосування дії ст. 75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого, з урахуванням всіх обставин справи, не можливе без ізоляції від суспільства.

Щодо цивільних позовів.

Цивільним позивачем ОСОБА_7 подано цивільний позов до цивільних відповідачів ПрАТ СГ "ТАС" та ОСОБА_13 , відповідно до якого, цивільний позивач просить стягнути з ПрАТ СГ "ТАС" на його користь 118133,19 грн., завданої ОСОБА_13 матеріальної шкоди, а з ОСОБА_13 на його користь 1000000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_13 , допустивши порушення правил дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_15 , заподіяв її сину ОСОБА_7 матеріальну шкоду, пов`язаної із смертю потерпілої - понесення витрат на переливання крові ОСОБА_15 та на поховання ОСОБА_15 . Згідно полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204869373 відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Passat НОМЕР_5 застрахована СГ "ТАС", з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн. Таким чином, відповідальним за матеріальну шкоду завдану цивільному позивачу, межах ліміту відповідальності страховика є СГ "ТАС". Крім того, ОСОБА_13 спричинив цивільному позивачеві і моральну шкоду, яку повинен відшкодувати, разом із ПрАТ СГ "ТАС".

Цивільним позивачем ОСОБА_17 подано цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_13 , відповідно до якого, цивільний позивач просить стягнути з останнього на її користь 276304,00 грн., завданої матеріальної шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_13 , допустивши порушення правил дорожнього руху, спричинив пошкодження належного цивільному позивачу транспортного засобу Lexus RX 330 НОМЕР_4 . Вартість матеріального збитку 276304,00 грн. Крім того, ОСОБА_13 спричинив цивільному позивачеві і моральну шкоду, яку має відшкодувати.

Цивільним позивачем ОСОБА_9 подано цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_13 , відповідно до якого, цивільний позивач просить стягнути з останнього на його користь 275087,97 грн., завданої матеріальної шкоди та 500000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_13 , допустивши порушення правил дорожнього руху, що спричинило нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, повинен відшкодувати матеріальні витрати пов`язані з придбанням ліків та лікуванням ОСОБА_9 , а також завдану моральну шкоду.

Цивільний відповідач СГ "ТАС" звернувся до суду із відзивом на позов ОСОБА_7 , вказав на безпідставність позовних вимог останнього. СГ "ТАС" зазначає, що цивільний позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, жодних доказів пронесення позивачем витрат на поховання в матеріалах справи немає. Також, цивільний відповідач вказує на відсутність правових підстав для стягнення із страховика моральної шкоди.

Цивільний відповідач ОСОБА_13 , відзиву на цивільні позови не подав, в ході розгляду кримінального провадження, зазначив, що вимоги цивільних позовів ним не визнаються. В подальшому, ОСОБА_13 , змінив таку позицію, вказавши, що він визнає частково цивільний позов ОСОБА_15 , у частині стягнення моральної шкоди на суму 100000,00 гривень, з урахуванням цивільної відповідальності страховика. Разом з тим, в судових дебатах, захисник ОСОБА_13 , вказав на те, що за шкоду завдану ОСОБА_13 несе цивільну відповідальність ВЧ А0666, так як на момент ДТП ОСОБА_13 виконував обов`язки військової служби.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази на підтвердження позовних вимог та їх спростування, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_13 05.10.2021 приблизно о 17 год. 15 хв., керуючи технічно справним автотранспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався з перевищенням допустимої швидкості руху 119 км/год (50+69= 119км/год) по автодорозі «Одеса - Южний», яка проходить через с. Крижанівка, Одеської області, із сторони м. Южний, у напрямку м. Одеса. Наближаючись до розташованого праворуч в`їзду на територію ЖК "Зелений мис" (Одеська область, с. Крижанівка, вул. Дрезденська) за наявності об`єктивних ознак зміни дорожньої обстановки, що виразились у виїзді автомобіля «Lexus RX 330», рухався у зустрічному напрямку на смугу руху автомобіля «Volkswagen Passat». ОСОБА_13 , рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху, в порушення вимог пунктів: 1.5.; 2.3 б, д); 12.1., 12.3.; 12.4.; 12.9 б) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з передньою правою кутовою частиною автомобіля «Lexus RX 330», з подальшим виїздом автомобіля «Volkswagen Passat» за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, де мав місце наїзд цього автомобіля на перешкоду - придорожнє дерево. Дії ОСОБА_13 перебувають у прямому причинному зв`язку з спричиненням потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, заподіянням потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення смерті потерпілої ОСОБА_15 .

Отже, шкода потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 є такою, що завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема взаємодії автомобіля Lexus RX 330 та автомобіля Volkswagen Passat, що учасниками провадження не опорюється.

При цьому, згідно висновку експерта № 21-7384/22-621 від 10.03.2022 року фактичні дії водія автомобіля Lexus RX 330, які не відповідали вимогам ПДР, з технічної точки зору були достатніми та необхідними умовами виникнення події, й у силу цього також перебувають у причиновому зв`язку з фактом ДТП.

Жодних даних, щодо необ`єктивності чи необґрунтованості вказаного висновку експерта судом не здобуто, а тому у даній ситуації у причиновому зв`язку із ДТП є неправомірні дії, як водія автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_13 , так і водія автомобіля Lexus RX 330 ОСОБА_9 .

Цивільний позивач ОСОБА_7 є сином померлої ОСОБА_15 .

ОСОБА_15 померла внаслідок вищевказаної ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України).

Суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Великої Палати ВС у постанові від 29.06.2022 по справі № 477/874/19, в якій зроблено наступні висновки.

Внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода може бути завдана як власникам (володільцям), наприклад, транспортних засобів, так і третім особам, зокрема пасажирам, пішоходам. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені у ч. 1 ст. 1188 ЦК України, а особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, - частиною другою цієї статті.

Припис п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

Приписи останньої та п. 36.3 ст. 36 Закону застосовні у тому разі, якщо декілька осіб є саме відповідальними за завдану шкоду, тобто якщо вони спільними неправомірними діями чи бездіяльністю її завдали. За таких умов не має значення вина кожного з них у завданні шкоди. Останню вони зобов`язані відшкодувати у відповідній пропорції незалежно від вини.

За змістом ч. 1 ст. 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис ч. 2 ст. 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.

При цьому, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина перша статті 1190 ЦК України).

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина перша статті 544 ЦК України).

Враховуючи наведене, а також те, що шкода завдана ОСОБА_7 взаємопов`язаними, сукупними діяннями двох осіб, які за це відповідальні ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , поведінка яких є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; за обставинами неподільності шкоди, суд приходить до висновку, відшкодування шкоди ОСОБА_7 повинно здійснюватися у відповідній пропорції, яка відповідає кількості осіб, які завдали шкоду, у цьому випадку ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , у солідарному порядку.

Згідно полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204869373 відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Passat НОМЕР_5 застрахована СГ "ТАС", з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн. Франшиза 1500,00 грн. Строк дії договору з 09.07.2021 по 08.07.2022 рік включно.

Дорожня транспортна пригода сталася 05.10.2021, тобто в межах дії договору страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та є страховим випадком.

За положеннями ст. 6 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Стаття 27 Закону встановлює, що шкода, пов`язана із смертю потерпілого включає в себе: шкоду, завдану смертю потерпілого, утриманцям на підставі п. 27.2; моральну шкоду на підставі п.27.3 і витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника на підставі п.27.4.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV).

Наявність у кількох осіб права на відшкодування моральної шкоди не звільняє страховика від обов`язку виплатити повну суму страхового відшкодування, якщо всі особи, які мають на нього право, не звернулися з цивільним позовом. Вказані висновки відповідають правовій позиції ККС ВС викладеній у постанові від 04.04.2023 року у справі № 692/791/20.

При цьому, положення цього Закону не вимагають від заявника доказувати страховику розмір моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Такий розмір, визначений законом та становить сталу величину - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

За таких обставин, з цивільного відповідача СГ "ТАС" на користь цивільного позивача ОСОБА_7 підлягає стягненню майнова шкода пов`язана з переливанням крові ОСОБА_15 у розмірі 3387,79 грн. та моральна шкода заподіяної смертю матері позивача в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-IX (встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі 6000 грн.), складає 12 х 6000 = 72000,00 грн.

Щодо витрат на поховання ОСОБА_15 , які цивільним позивачем ОСОБА_7 визначені у сумі 23095,00 грн. - витрати на організацію поховання та 19650,4 грн. Витрати на поминальний обід, суд зазначає про таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до п. 27.4 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином, витрати на поховання повинні бути документально підтвердженні.

В якості доказу, щодо понесення витрат на поховання ОСОБА_15 цивільний позивач надав суду копію договору замовлення від 08.10.2021 року, що укладений між замовником ОСОБА_18 та виконавцем ОСОБА_19 . Доказів оплати по даному договору саме ОСОБА_7 суду не надано, в договорі відсутні дані, щодо того, що вказаний договір укладений, з метою організації поховання саме ОСОБА_15 . За таких обставин, в суду відсутні належні докази понесення витрат на поховання ОСОБА_15 її сином ОСОБА_7 у сумі 23095,00 грн., що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Також не підлягає задоволенню цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з СГ "ТАС" витрат на поминальний обід у розмірі 19650,4 грн., оскільки витрати на придбання продуктів харчування та готових страв не включаються до витрат на поховання, такі витрати не є вимушеними, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині. Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 19.03.2018 № 554/1793/15-ц.

Відповідно до п. 12.1 Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Щодо позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача ОСОБА_7 , спричинених смертю матері, що зумовило зміну усталеного способу його життя, втрату рідної людини, враховуючи глибину і тривалість страждань, яких зазнав цивільний позивач, вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 500000,00 гривень.

При цьому із обвинуваченого ОСОБА_13 підлягає стягненню різниця між визначеним судом розміром моральної шкоди та розміром моральної шкоди, що підлягає стягненню із страховика, а саме 500000 - 72000 = 428000 гривень.

Виплата вищевказаного страхового відшкодування, а також відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_13 , враховуючи заподіяння шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, з урахуванням правил ч. 2 ст. 1188, ч. 1 ст. 543 ЦК України, призведе до виникнення права кредитора, особи, що виконала відповідний обов`язок, та набуття права вимоги до інших боржників, з вирахуванням відповідної частки.

Щодо доводів страховика про відсутність факту попереднього звернення потерпілого до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, що має наслідком відмову у задоволенні позову, суд зазначає, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим, на що вказувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, така практика є усталеною.

За таких обставин, вимоги цивільного позову ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Щодо цивільного позову ОСОБА_17 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_13 , допустивши порушення правил дорожнього руху, спричинив пошкодження належного цивільному позивачу транспортного засобу Lexus RX 330 НОМЕР_4 . Вартість матеріального збитку 276304,00 грн. Крім того, ОСОБА_13 спричинив цивільному позивачеві і моральну шкоду, яку цивільний позивач оцінив у 50000 гривень, яку має відшкодувати обвинувачений.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.10.2021 року, був пошкоджений транспортний засіб Lexus RX 330 НОМЕР_4 . Відповідно до реєстраційної картки Т/З власником автомобіля Lexus RX 330 НОМЕР_4 , сірого кольору є ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку експерта № 62-22 від 15.07.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Lexus RX 330 НОМЕР_4 становить 276304,5 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного транспортного засобу становить 390694,82 грн. та є більшою від ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу, що свідчить про недоцільність такого відновлювального ремонту. Ринкова вартість автомобіля Lexus RX 330 НОМЕР_4 , з урахуванням пошкоджень, визначається рівною вартості утилізації.

Як, зазначалося відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України).

ОСОБА_17 не була причетною до ДТП і є третьою особою, якій спільно завдано шкоди діями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204869373 відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Passat НОМЕР_5 застрахована СГ "ТАС", з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн. Франшиза 1500,00 грн.

За таких обставин, матеріальна шкода завдана ОСОБА_17 і яка пов`язана із відшкодуванням вартості пошкодженого транспортного засобу Lexus RX 330 НОМЕР_4 підлягає відшкодуванню ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

З огляду на те, що відповідальність ОСОБА_13 застрахована згідно полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204869373, з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн., відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності, за вирахуванням франшизи 130000,00 - 1500,00 = 128500,00 грн., повинен здійснювати страховик СГ "ТАС", до якого позовних вимог не пред`явлено.

З цих підстав, цивільний позов в цій частині слід задовольнити часткового, з ОСОБА_13 слід стягнути суму, що перевищує ліміт відповідальності страховика, із вирахуванням франшизи, 276304,5 - 130000 + 1500 = 147804,5 грн.

При цьому, виплата вищевказаного відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_13 , враховуючи заподіяння шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, з урахуванням правил ч. 2 ст. 1188, ч. 1 ст. 543 ЦК України, призведе до виникнення права кредитора, особи, що виконала відповідний обов`язок, та набуття права вимоги до інших боржників, з вирахуванням відповідної частки.

В задоволені решти позовних вимог у цій частині слід відмовити, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). ОСОБА_17 позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної із пошкодженням належного їй майна до страховика не заявила, а стягнення такої шкоди із страхувальника в межах лімітів страхової відповідальності страховика суперечитиме інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Щодо позовних вимог ОСОБА_17 про стягнення моральної шкоди, пов`язаної із пошкодженням належного їй транспортного засобу, зміною сталого укладу життя, суд зазначає про таке.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, змінило сталий уклад життя позивача, яка була вимушена додатково піклуватися про здоров`я свого чоловіка ОСОБА_20 , який тривалий час перебував у лікувальних закладах та знаходився у стані коми.

Відповідальними за заподіяну шкоду є, як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_20 .

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань ОСОБА_17 , пошкодженням майна останньої, що зумовило зміну усталеного способу її життя, вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 10000,00 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого, який є солідарним боржником у цій частині, разом з ОСОБА_20 .

З цих підстав, позовні вимоги ОСОБА_17 підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_20 , які обґрунтовані тим, що ОСОБА_13 , допустивши порушення правил дорожнього руху, спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду пов`язану із придбанням медикаментів, та моральну шкоду заподіяну внаслідок ушкодження здоров`я, суд зазначає про таке.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Судом встановлено, що шкода потерпілому ОСОБА_20 завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема взаємодії автомобіля Lexus RX 330, під керуванням ОСОБА_20 та автомобіля Volkswagen Passat, під керуванням ОСОБА_13 , що учасниками провадження не опорюється.

Враховуючи наведене, правові висновки викладені у постанові Великої Палати ВС від 29.06.2022 по справі № 477/874/19, а також те, що ОСОБА_9 був безпосереднім учасником ДТП та володільцем автомобіля Lexus RX 330, а згідно висновку експерта № 21-7384/22-621 від 10.03.2022 року фактичні дії водія автомобіля Lexus RX 330, які не відповідали вимогам ПДР, з технічної точки зору були достатніми та необхідними умовами виникнення події, й у силу цього також перебувають у причиновому зв`язку з фактом ДТП, до вказаних правовідносин слід застосувати дію п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, а розмір відшкодування визначити у відповідній частці ОСОБА_13 та ОСОБА_9 .

З урахуванням встановлених судом обставин, а також грубого порушення вимог ПДР, обома учасниками ДТП, зокрема ОСОБА_13 допущене суттєве перевищення швидкості руху в межах населеного пункту, майже на 70 км./год., а ОСОБА_9 не дотримано вимог, щодо можливості перетину заборонної розмітки передбаченої п. 1.3. розділу 34 ПДР "подвійної суцільної смуги", суд визначає частку у відшкодуванні шкоди кожним водієм, як рівнозначну і таку, що становить 50 відсотків заподіяної шкоди.

Звертаючись до суду, позивач ОСОБА_9 вказав, що внаслідок ДТП, він поніс витрати пов`язані з придбанням ліків та витрати на лікування, що становить 275087,97 грн., які просить стягнути з обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи частку відповідальності ОСОБА_13 , яка складає 50 відсотків, що визначена судом, а також те, що ОСОБА_9 не звернувся з позовом до страховика, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), цивільний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог, про стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди, то враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань ОСОБА_9 , встановлення йому 1 групи інвалідності, необхідності постійного догляду за ним, ступінь відповідальності ОСОБА_13 , а також ступінь відповідальності самого ОСОБА_9 , вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 150000,00 гривень, 50 відсотків котрих слід стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_20 .

За таких обставин, цивільний позов ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

Щодо доводів, захисника про те, що ОСОБА_13 під час ДТП виконував обов`язки військової служби, оскільки, в цей час проходив військову службу за контрактом у ВЧА0666 та прямував зі служби, що відповідно до ч. 4 ст. 24 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а також ст. 1172 ЦК України, покладає обов`язок по відшкодуванню шкоди саме на військову частину, суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі (провадження) № 6-108цс13, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №905/1391/19, від 01.11.2021 у справі № 920/343/20.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

З урахуванням положень статей 1172, 1174 Цивільного кодексу України, для покладення на юридичну особу відповідальності за наслідками вчинення кримінального правопорушення необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності так і спеціальних, зокрема, перебування у трудових (службових) відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків.

У випадку завдання шкоди працівником діями, що за своїм змістом не випливають з виконання ним службових обов`язків, а в даному випадку обов`язків військової служби, не виникає відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену вказаним працівником.

Таким чином, при деліктних зобов`язаннях треба доводити не тільки факт заподіяння шкоди внаслідок протиправного діяння, але й виникнення такого діяння внаслідок неналежного виконання чи невиконання особою покладених на нього службових чи інших обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Цивільні позивачів подали відповідні цивільні позови, в яких визначали ОСОБА_13 цивільним позивачем. Відзиву на цивільні позови від обвинуваченого, до кінця розгляду провадження не надходили, жодного доказу на підтвердження позиції ОСОБА_13 не подавав.

В судових дебатах, захисник зазначив, що відповідальність за завдану шкоду повинна нести ВЧ НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_13 05.10.2021 року, приблизно о 17 год. 15 хв. прямував зі служби. Разом з тим, жодного доказу цього не надано, відзиву на цивільні позови не долучено.

Показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 указаних обставин не підтверджують. Так, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні дійсно зазначив, 05.10.2021 року, приблизно о 17 год. 15 хв., він ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , їхали у транспортному засобі ОСОБА_13 після служби, проте не уточнив напрямок їх руху. Натомість, потерпілий ОСОБА_12 , чітко зазначив, що ОСОБА_13 , спочатку завіз командира, а потім підвозив потерпілих до "Лузанівки", з метою огляду квартири для подальшого найму. Таким чином, судом встановлено, що вказані особи, користувалися приватним транспортним засобом ОСОБА_13 , хоча і після можливого проходження служби, проте в приватних цілях. ОСОБА_13 не повертався до місця проживання, а виконував приватні поїздки на прохання осіб з якими проходить службу, спочатку командира, а потім ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

З огляду на встановлені судом обставини, поїздка ОСОБА_13 05.10.2021 року, о 17.15 хв. носила приватний характер, була здійснена на приватному транспортному засобі, не охоплювалася цілями визначеними у ч. 4 ст. 24 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", що виключає відповідальність військової частини. Доказів зворотного судом не здобуто, а стороною захисту суду не подано.

Клопотань про застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили прокурором не заявлено.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів стороною обвинувачення, зокрема 2831,55 гривень за проведення судової автомеханічної експертизи; 2831,55 гривень за проведення судової автомеханічної експертизи; 3209,09 гривень за проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи; 4719,25 гривень за проведення судової інженерно-технічної експертизи, за правилами ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року у справі 947/30131/21, а саме автомобіля Lexus RX 330 НОМЕР_4 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_7 слід скасувати. Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року у справі 947/32095/21, автомобіля Volkswagen Passat НОМЕР_5 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_8 слід скасувати.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст.368,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років та 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ПАТ «Страхова група «ТАС», місцезнаходження 03117, м. Київ, вул. Перемоги, 65, на користь ОСОБА_7 , місце проживання АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_9 3387,79 грн. матеріальної шкоди та 72000,00 грн. моральної шкоди, а усього 75387 (сімдесят п`ять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок.

Стягнути із ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_7 , місце проживання АДРЕСА_2 РНОКПП 428000 (чотириста двадцять вісім тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_17 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_17 , місце проживання АДРЕСА_3 РНОКПП 147804 (сто сорок сім тисяч вісімсот чотири) гривні 50 (п`ятдесят) копійок матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 157804 (сто п`ятдесят сім тисяч вісімсот чотири) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_20 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_9 , місце проживання АДРЕСА_3 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 2831,55 гривень за проведення судової автомеханічної експертизи; 2831,55 гривень за проведення судової автомеханічної експертизи; 3209,09 гривень за проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи; 4719,25 гривень за проведення судової інженерно-технічної експертизи на користь держави.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року у справі 947/30131/21, а саме автомобіля Lexus RX 330 НОМЕР_4 , сірого кольору, номер шасі НОМЕР_7 скасувати. Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року у справі 947/32095/21, автомобіля Volkswagen Passat НОМЕР_5 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_8 скасувати.

Речові докази: автомобіль Lexus RX 330 НОМЕР_4 , сірого, номер шасі НОМЕР_7 повернути власнику ОСОБА_17 ; автомобіль Volkswagen Passat НОМЕР_5 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_8 повернути володільцю ОСОБА_13 . Речові докази: компакт диск DVD+R "PATRON" з відеозаписом з камери відеонагляду у проміжку часу 05.10.2021 року з 17 год. 23 хв. 59 с. до 17 год. 58 хв. 55 с. проїзду у напрямку виїзду із житлового комплексу "Зелений Мис", компакт диск CDR "Verbatim", на яких містяться два відеофайли, з яких вбачаються обставини ДТП, момент зіткнення транспортних засобів, компакт диск CDR "Verbatim" з фотофіксацією з місця ДТП (фотосвітлини у кількості 53 шт.), зберігати в матеріалах кримінального провадження,.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1