Справа № 346/2859/23
Провадження № 1-кп/346/517/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Дзвиняч Богородчанського району Івано-Франківської області, з середньо спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, розлученого, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді головного сержанта стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , вчинив дезертирство, самовільно залишив військову частину з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Злочин вчинено при наступних обставинах. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, молодшого сержанта ОСОБА_4 , який прибув із першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації 09.05.2022 призначено на посаду головного сержанта стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 №122, молодший сержант ОСОБА_4 вважається таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цінності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вказаній військовій частині. Молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок , дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно Указу Президента України № 69/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану молодшому сержанту ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 69/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення України.

Однак, 05.06.2022 о 06 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою ухилитися від військової служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування військової частини.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 408 ч.4 КК України, як дезертирство, самовільно залишив військову частину з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд вважає, що згідно ст.69 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, суд враховує, що обвинувачений визнав вину повністю, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України, нижче найнижчої межі санкції ч.4 ст.408 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.4 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі

Строк відбуття покарання обчислювати з 14.03.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1