Справа № 953/7355/23
н/п 1-кс/953/6334/23
"18" серпня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 16.08.2023 надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 15.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон моделі Redmi 9С NFC, власником якого є потерпіла ОСОБА_4 ; мобільний телефон моделі Redmi 9С NFC після проведення відповідних слідчих дій та судових експертиз, віддати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що до ХРУП № 1 надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 30.07.2023 малознайомий чоловік за адресою: АДРЕСА_2 , скоїв крадіжку її мобільного телефону моделі Redmi 9С темно-сірого кольору під час дії воєнного стану ( НОМЕР_1 від 11.08.2023).
В ході проведення досудового розслідування в ході огляду місця події 15.08.2023 в ХРУП № 1 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, б. 323а було виявлено та вилучено: мобільний телефон моделі Redmi 9С NFC.
За результатом огляду вилученого мобільного телефону моделі Redmi 9С NFC за участі потерпілої ОСОБА_4 вказаний предмет був нею впізнаний як належний потерпілій, викрадений 30.07.2023 малознайомим чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі викладеного, враховуючи те, що мобільний телефон моделі Redmi 9С NFC, вилучений 15.08.2023 під час огляду місця події відповідно до положень ст. 98 КПК України може бути використано як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Окрім того, вилучене майно мобільний телефон моделі Redmi 9С NFC необхідно для проведення відповідних судових експертиз, встановлення розміру спричиненої шкоди, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час, виникла необхідність у арешті вказаного вище майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, для подальшого проведення ряду необхідних експертиз та слідчих (розшукових) дій, та встановлення кола осіб, причетних до вказаного кримінального правопорушення, а також для запобігання можливості знищення, приховування, пошкодження чи псування, втрати або знищення, використання, передачі або інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява власника майна ОСОБА_4 , в якій вона просить проводити судове засідання без її участі (а.с. 33).
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
15.08.2023 проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 323а, з 09.45 год. до 10.10 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 15.08.2023, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 10-15).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 15.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон моделі Redmi 9С NFC - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1