У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2023 року, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту певний період доби.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Апелянт наголошує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які послався суд першої інстанції, не вмотивовані та недоведені. Апелянт вважає, що наявність існуючих ризиків вкрай низька.

На думку апелянта, невмотивовано застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 терміном на 60 днів. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, існують і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд на підставі вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов висновку про не визначення обвинуваченому розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_7 надіслали клопотання про апеляційний розгляд без їх участі. Обвинувачений ОСОБА_6 про дату та час апеляційного розгляду повідомлений, на момент апеляційного розгляду заяву про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав.

Неявка учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, є раніше судимим за вчинення тяжких умисних злочинів.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ці ризики, які встановлені при обранні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати.

Також, не встановлені підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

На підставі наданих апеляційному суду матеріалів, враховуючи обставини та характер інкримінованого обвинуваченому злочину, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3