Справа № 299/4273/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/356/23 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.06.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 29.08.2023 та визначено заставу сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) грн, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке 29.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту (за межі Берегівського району Закарпатської області), де проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, діючи умисно, керуючись корисливим умислом, при невстановлених обставинах, незаконно придбав, невстановлену досудовим розслідуванням кількість кристалічної речовини білого кольору, яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку в подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, умисно, незаконно, з метою збуту зберігав за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 до 18 год 03 хв 29.06.2023.

-2-

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини, керуючись корисливим мотивом, 29.06.2023 о 18 год 03 хв, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , умисно, незаконно, збув особі під вигаданим іменем ОСОБА_8 , кристалічну речовину білого кольору за зовнішніми ознаками схожу на PVP, яка у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка відповідно до таблиці № 1 списку № 2 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено, за яку отримав від останнього грошові кошти в сумі 500 грн.

29.06.2023 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим мотивовано обґрунтованістю пред`явленої останньому підозри, яка підтверджується долученим до клопотання доказами, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному, а також наявністю ризиків його неналежної процесуальної поведінки, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Також слідчий суддя вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. З метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 30.06.2023 скасувати та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, оскільки слідчим суддею не враховано дані про його особу, зокрема, наявність на його утриманні хворої матері, яка до того ж є інвалідом І групи та потребує постійного догляду.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що останній подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються

-3-

конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші за видом, менш суворі, запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано не в повному обсязі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській областіздійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 29.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000436, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.06.2023 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 30.06.2023 за клопотанням слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській областіпідозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.08.2023 та визначено заставу сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) грн.

Відповідно до положень ст. 177,183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків,експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених у законі ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом затримання, протоколом обшуку та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

-4-

Колегія суддів констатує, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема у скоєнні ОСОБА_5 кримінально-карних діянь. Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Разом з тим, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані у ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Цих вимог закону слідчим суддею не дотримано, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий суддя в основу обґрунтування підстав взяття ОСОБА_5 під варту поклав формальні положення, викладені в КПК України, зокрема, про тяжкість кримінального правопорушення, покарання яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду,

-5-

незаконного впливу на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, при цьому не врахував характеризуючі дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, хворіє на епілепсію, має на утриманні хвору матір - інваліда І групи, яка самостійно не може пересуватись внаслідок ампутації нижньої кінцівки та є її єдиним опікуном.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах судового провадження документами зокрема: довідкою сімейного лікаря № 18 від 30.06.2023, згідно якої ОСОБА_9 є інвалідом І А групи з діагнозом «стан після перенесеного інсульту в 2019 році, правобічний геміпарез, афазія, облітеруючий атеросклероз судин правої нижньої кінцівки, стан після надколінної ампутації правої нижньої кінцівки» та потребує постійного стороннього догляду, годування, гігієнічних процедур, заміну підгузків, які проводить ОСОБА_5 , який проживає з ОСОБА_9 в однокімнатній квартирі у АДРЕСА_1 .

Окрім того, як слідує з матеріалів судового провадження, підозрюваний ОСОБА_5 хворіє на епілептичну хворобу, періодично має судоми, потребує постійного лікування.

Також відповідно до характеристики, наданої головою Виноградівської міської ради, ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , позитивно характеризується, в тому числі веде постійний догляд за тяжко хворою матір`ю.

На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні слідчим доводи про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з якими погодився слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 впродовж досудового розслідування.

Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_5 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає і апеляційному суду не надано.

Вказані обставини свідчать про безпідставність висновку слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_5 найсуворішого за видом запобіжного заходу, оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини і основоположних свобод, при таких обставинах, не може вважатися виправданим.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26.06. 2014, Суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі «Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України»).

Враховуючи вищенаведені обставини встановлені колегією суддів та недоведеність стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також те, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою,

-6-

колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідає положенням ст. 176, 177, 178, 183 КПК України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує йому у разі доведення його вини, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, який характеризується виключно позитивно, його вік, незадовільний стан здоров`я, наявність на утриманні тяжко хворої матері-інваліда І групи, що вказує на стійкість та міцність соціальних зв`язків, а також враховуючи обсяг і характер слідчих дій, які необхідно виконати до завершення досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому вважає, що стороною обвинувачення не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволенню.

Приймаючи рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували доводи клопотання про необхідність тримання підозрюваного під вартою; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.06.2023 скасувати.

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 19 до 08 год наступного дня із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

-7-

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із АДРЕСА_1 , в нічний час доби з 19 до 08 год наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановити до 27.08.2023 включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти й зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для відома та виконання надіслати начальнику УВП № 9 ДДВП України в Закарпатській області та начальнику Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді