ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3439/22 Номер провадження 11-кп/814/1759/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Федорівка Полтавського р-ну Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, засудженому в даному провадженні

16 липня 2020 року Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.187, ст.71 КК України на 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 вже зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення, а визначені законом підстави для зарахування іншого строку в строк покарання є відсутніми.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року та застосувати до нього положення ч.ч.1, 3 ст.74 КК України, мотивуючи тим, що він утримувався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» у неналежних умовах та суд першої інстанції проаналізував лише положення ч.5 ст.72 КК України, а не всі обставини провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 подав до місцевого суду клопотання про зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 03 квітня 2019 року до 18 квітня 2021 року, посилаючись на те, що він у вказаний проміжок часу утримувався в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» у неналежних умовах.

Зазначені вище доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані безпідставними.

Так, ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

За змістом правового висновку щодо застосування норми права Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18), під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі) лише у випадку, якщо кримінальне правопорушення особою вчинено до 20 червня 2017 року (включно).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16 липня 2020 року Київським районним судом м. Полтава ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.187, ст.ст.71, 72 КК України на 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 03 квітня 2019 року - моменту його затримання.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 02 квітня 2019 року вчинив 2 епізоди розбою за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, оскільки засуджений учинив кримінальне правопорушення в проміжок часу після 20 червня 2017 року, то застосування щодо нього дії положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення в подвійному розмірі, є неприйнятним.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Посилання ж ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з приводу застосування до нього положень ч.ч.1, 3 ст.74 КК України, які регулюють порядок звільнення від покарання та його відбування, позбавлені підстав.

Так, вимогами ст.26 КПК України передбачено, що суд у провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

При цьому, межі апеляційного перегляду - це визначений кримінальним процесуальним законом обсяг, у якому здійснюється перевірка судом апеляційної інстанції оскарженого судового рішення першої інстанції.

Зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення поряд зі звільненням від покарання чи відбування покарання є окремим (альтеративним) питанням, пов`язаним із виконанням вироку, що складає самостійний предмет оцінки й дослідження суду за заявою передбачених ч.1 ст.539 КПК України суб`єктів.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 подавав до місцевого суду клопотання виключно про зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення й не порушував питання щодо звільнення його від покарання чи відбування покарання, а тому за таких обставин вирішення останнього питання (про застосування приписів ч.ч.1, 4 ст.74 КК України) виходить за межі повноважень апеляційного суду в даному провадженні, оскільки воно за змістом клопотання засудженого не охоплювалось і не повинно було охоплюватись предметом перевірки першої судової інстанції.

Таким чином, доводи апелянта, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас колегія суддів зауважує, що наведене вище рішення не перешкоджає засудженому чи його захиснику з дотриманням правил ст.ст.537, 539 КПК України ініціювати перед судом, визначеним законом, розгляд різного виду питань, які стосуються виконання судового рішення, шляхом подання відповідної заяви/клопотання з цього приводу.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4