ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні №0000303 від 27.03.2020 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також захисника - адвоката ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 червня 2023 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 12 год. 50 хв. 31 липня 2023 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 12 год. 50 хв. 31 липня 2023 року; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 12 год. 50 хв. 31 липня 2023 року; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 12 год. 50 хв. 31 липня 2023 року.

На вказане рішення суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисник - адвокат ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01.06.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що рішення районного суду є незаконним та прийнятим з порушенням вимог КПК України, при цьому висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

ЄУНСС:725/352/21 Головуючий в 1-ій ін-ції: ОСОБА_11

НП: 11-кп/822/249/23 Головуючий в апеляційній ін-ції: ОСОБА_1

Категорія: в порядку КПК України

Зазначає, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, недоведені, а тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, не може бути покладена в основу обґрунтування наявності підстав для тримання під вартою.

Також вважає, що районним судом не враховано те, що він раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем попереднього ув`язнення.

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій ним апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу районного суду та обрати йому запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою,у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є несправедливим, а клопотання прокурора ґрунтується лише на припущеннях.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів його винуватості, а підозра є необґрунтованою.

Також вказує на те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки, проживає разом із матір`ю пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем попереднього ув`язнення.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати рішення районного суду та обрати йому запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, при цьому обґрунтовує свої апеляційні доводи такими ж як і обвинувачений ОСОБА_12 .

Також вказує на наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, за яким він характеризується позитивно.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить обрати йому більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, посилаючись на те, що він раніше не судимий, ніякого злочину не вчиняв, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тривалий час перебуває під вартою. Також вказує, що ризики, зазначені у клопотанні прокурора, не знайшли свого підтвердження у суді першої інстанції.

Адвокат ОСОБА_10 в поданій ним апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_8 також просить скасувати рішення районного суду та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому свої апеляційні вимоги обґрунтовує такими ж доводами, які наведені в апеляційній скарзі його підзахисного. Окрім того зазначає, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, є лише припущеннями, при цьому суті обґрунтованості підозри у такому клопотанні не наведено.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив проти задоволення поданих апеляційний скарг та просив рішення районного суду залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Першотравневому районному суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000303 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Апеляційним судом встановлено, що в судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 червня 2023 року були задоволені.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з урахуванням особи кожного з обвинувачених, з метою запобігання вказаним ризикам, обвинуваченим слід продовжити строк дії запобіжного заходу.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Так, відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано врахував характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, судом першої інстанції було вірно враховано те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого корисливого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, при цьому обвинувачені не мають постійного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, свідки та потерпілі у даному проваджені допитані не були, а отже об`єктивно існують ризики переховування їх від суду, впливу на потерпілих та свідків або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз 03.04.2017 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ст. 391, ст. 71 КК України, що свідчить про його суспільну небезпеку та схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин, твердження апелянтів про недоведеність ризиків, які зазначені в клопотанні прокурора, є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення з наданням відповідних доказів, а тому доводи апелянтів в цій частині є безпідставними.

Апеляційний суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що обвинувачені стали менш суспільно-небезпечними, а тому застосування до них більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить їх правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.

За викладених вище обставин у їх сукупності, районний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть на даний час забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Щодо доводів апелянтів про необґрунтованість обвинувачення та відсутність доказів їх винуватості, то вони є безпідставними, оскільки ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Твердження обвинувачених про наявність постійного місця проживання, позитивних характеристик, а також доводи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про те, що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, враховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи апелянтів про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків не знайшли свого підтвердження ні у суді першої ані в суді апеляційної інстанції та є безпідставними.

Зважаючи на те, що питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки така припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення, а обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, то колегія судді позбавлена можливості дати оцінку доводам апелянтів в цій частині.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції, та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або звільнення обвинувачених з-під варти не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 376, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також захисника - адвоката ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3