ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08 жовтня 2023 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні інкримінованого тяжкого злочину, санкція якого передбачає довготривале позбавлення волі, що може спонукати останніх до здійснення спроб переховування. Також судом визнано доведеними ризики незаконного впливу на потерпілого, оскільки останній в суді не допитаний, тому обвинувачені з метою примушування до надання тих чи інших показань можуть здійснити спроби незаконного впливу. Крім того, враховано, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, легального джерела доходу не мають, у зв`язку з чим ризик продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення є доведеним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 . Огли, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 . Огли запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність заявлених ризиків.

Вказує, що клопотання прокурора не містить посилання на докази та обмежується виключно перерахуванням ризиків, зазначає, що стороні захисту у порушення вимог процесуального закону копію клопотання було вручено за п`ять хвилин до судового засідання.

Вказує про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та недоведеність вини ОСОБА_7 . Огли у скоєному, оскільки потерпілий та свідки по справі вказують, що ОСОБА_7 до автомобіля не сідав, що підтверджується і дактилоскопічною експертизою, згідно якої в автомобілі потерпілого слідів відбитків пальців рук обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги. Враховуючи, що захисником ОСОБА_6 подана апеляційна скарга лише в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 . Огли, колегія суддів не здійснює апеляційний перегляд ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Згідно із ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 . Оглицих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду про небезпідставність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколами допитів потерпілого, свідків, експертними висновками, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованого злочину.

З наведених обставин суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо нього в обсязі, достатньому для продовження відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень, тому доводи захисту в цій частині будуть предметом розгялду справи по суті. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 . Огли ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує небезпідставне обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Про вагомість цього ризику, а також про існування ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, свідчить і те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину та обвинувачується у вчиненні у складі групи осіб нового умисного корисливого злочину в період іспитового строку.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись з огляду на чинники, пов`язані з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що під час судового провадження свідки та потерпілий та інші співучасники злочину по справі ще не допитані, ОСОБА_7 . Огли відомі їх повні анкетні дані та місце їх перебування, ризик незаконного впливу на останніх з боку обвинуваченого з метою надання тих чи інших показань існує

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 від вартою, колегія суддів враховує, що останній раніше судимий та небезпідставно обвинувачується у скоєнні нового тяжкого злочину, що, на думку колегії суддів, дозволяє грунтовно припускати, що він схильний до протиправної поведінки та порушення закону і належних висновків для себе не зробив. Також приймаються до уваги дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, легального джерела доходу та утриманців не має, вагомими соціальними зв`язками не обтяжений.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності зміни застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу колегія суддів оцінює критично, оскільки їх обгрунтування зводиться до посилань на недоведеність обвинувачення, тобто обставин, які підлягають оцінці при розгляді справи по суті, а також до переоцінки обставин, які були відомі суду першої інстанції та, на думку колегії суддів, дістали належну оцінку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4