Справа № 487/3331/21
Провадження № 1-кп/487/248/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000401 від 21.04.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює не офіційно кур`єром, раніше судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює не офіційно водієм таксі, раніше судимий, зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

Встановив :

Заводським районним судом м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 146 КК України.

21.07.2023 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_11 .

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотань прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати та не зменшилися, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на відсутність підтверджень доводів прокурора щодо існування ризиків, просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи захисника.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про визначення розміру застави, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_5 має бути звільнений з під варти. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_10 посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 з 2021 року тримається під вартою, за цей час ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу зменшилися, а щодо з`явлення нових ризиків чи обставин, які про них свідчать прокурор у клопотанні не зазначає. Також захисник посилаються на практику ЄСПЛ та зазначає, що лише тяжкість покарання яка загрожує обвинуваченому не може бути підставою для тривалого тримання під вартою та суд повинен розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Посилаючись на положення ч.5 ст. 182 КПКП України, захисник просить суд визначити заставу у розмірі від 40 до 80 розмірів прожиткового мінімуму, яка може бути внесена родичами або їх знайомими, та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту.

Вислухавши думки учасників судового провадження суд приходить до наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.11.2020 р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Ухвалою слідчого судді від 26.11.2020 р. відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.05.2023 строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продовжено до 28.07.2023.

Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст.. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень неодноразово перевірялась під час вирішення питання слідчими суддями при обранні та продовженні строку запобіжного заходу. Таким чином, обставини, обов`язковість доведення, яких передбачена ч.1 ст. 194 КПК України, були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Суд враховує особливу тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також відомості про їх особи. ОСОБА_3 - до затримання офіційно не працював, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. ОСОБА_5 - не має офіційного місця роботи, не одружений, має малолітню дитину, раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні встановлено, що: - заявлені при обранні запобіжних заходів ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не перестали існувати, оскільки обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися, судовий розгляд не завершено, свідки судом не допитані.

Так, обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчиненні ряду злочинів, два з яких віднесено до особливо тяжких (ч.4 ст. 187 та ч.4 ст. 189 КК України), за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, дають обґрунтовані підстави вважати, що з метою уникнення покарання вони можуть переховуватися від суду.

Про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчать обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки за версією сторони обвинувачення останні під час вчинення кримінально правопорушення заволоділи банківською картою та мобільним телефоном, належними потерпілому ОСОБА_12 , місцезнаходження яких до теперішнього часу не встановлено.

Крім того, обізнаність обвинувачених про місце проживання свідків та потерпілих, які вказували на ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як на осіб, які вчинили злочин, доводить наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі обвинувачені матимуть змогу здійснювати вплив на вказаних осіб з метою надання або зміни показів, які їх виправдовують.

Також, як зазначалось вище, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, до затримання не мали законного джерела доходів, а тому перебуваючи на волі матимуть змогу вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 покладених на них процесуальних обов`язків, позбавить їх можливості переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти вказаним ризикам.

Посилання захисника ОСОБА_9 на наявність у ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків, як на підставу для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, судом оцінюються критично, оскільки на думку суду наявність таких обставин не є достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи захисника ОСОБА_10 щодо необхідності визначення розміру застави, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, що згідно з приписами ч.4 ст. 183 КПК України, надає суду право не визначати розмір застави.

Крім того, відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 пояснив, що застава у розмірі від 40 до 80 прожиткових мінімумів може бути внесені матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , а у разі недостатності коштів - за допомогою інших знайомих.

Проте, суд звертає увагу, що до затримання ОСОБА_5 не мав законного джерела доходів або власних заощаджень, а тому визначення застави у розмірі встановленому п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, призведе лише до покладення на мати обвинуваченого надмірного тягаря щодо збирання коштів для внесення застави, яка, на думку суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , оскільки внесення застави сторонніми особами не буде достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого.

З урахуванням того, що до завершення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання обвинувачених під вартою судовий розгляд не може бути завершений, а також те, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжних заходів не змінилися, а ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки, та вважає обґрунтованим і виправданим подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177, 331, 393, 395 КПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 22.09.2023 року включно з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор"

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 22.09.2023 року включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1