печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9622/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000983, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурорм, звернулася до суду з клопотанням, про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000983, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000983 від 02.11.2021 за підозрою ОСОБА_6 в умисному встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 Кримінального кодексу України, вчинене в слідчих ізоляторах особою, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України; за підозрою ОСОБА_8 в умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 Кримінального кодексу України, вчинене в слідчих ізоляторах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 255-1 КК України, в умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 Кримінального кодексу України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України; здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою -агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора, її збройних формувань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України; здійсненні таємного викрадення майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, що завдала значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; у здійсненні таємного викрадення майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, що завдала значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України; та за підозрою ОСОБА_9 у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора, її збройних формувань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, у здійсненні таємного викрадення майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, що завдала значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у здійсненні таємного викрадення майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, що завдала значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Так, зазначено, що підставою продовження строку тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи підозрюваним у вчиненні особливо тяжкого злочину (відповідно до ст. 12 КК України) може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), у вчиненні якого він підозрюється, зокрема санкції особливо тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, - та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати останнього до переховування від правоохоронних органів та суду, з виїздом за межі території України, чи на непідконтрольні на даний час територій України. Наявність закордонних паспортів, один із яких дійсний до січня 2027 року надає ОСОБА_6 такі можливості.

2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки існує можливість безпосереднього або опосередкованого впливу на них, з боку вказаного підозрюваного, який з метою уникнення від кримінальної відповідальності може шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування спонукати впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні. ОСОБА_6 будучи особою, яка наглядає за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки (так званий «смотрящий») у ДУ «Київський слідчий ізолятор», тобто особою, яка має статус суб`єкта підвищеного злочинного впливу, без належного процесуального контролю за його поведінкою, може почати впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні із використанням власного авторитету, особистих якостей та можливостей, зумовлених соціальними та ситуативними факторами.

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, у тому числі зможе продовжити протиправну діяльність;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 26.07.2018 до ОСОБА_6 ухвалою Печерського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0000701 за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У подальшому ОСОБА_6 утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор», розташований за адресою: м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 13.

16.08.2022 вироком Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Тому, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_6 до переховування від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - можливо лише шляхом продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах кримінального провадження дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає належної оцінки порушень цінностей суспільства.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначивши, що ризики, на які посилається слідчий, є не доведеними, підозра необгрунтованою. З врахуванням зазначених заперечень, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застосувати альтернативний захід у вигляді застави.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримавши позицію своїх захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 23.11.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні умисного поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 Кримінального кодексу України, вчиненому в слідчих ізоляторах особою, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами:

- результатами проведення відносно ОСОБА_8 негласних слідчих (розшукових) дій, за результатами яких складено протокол №495нт/55/125-2022 від 27.04.2022 та результатами проведення відносно ОСОБА_9 негласних слідчих (розшукових) дій, за результатами яких складено протокол №494нт/55/125-2022 від 27.04.2022;

- протоколом обшуку від 07.04.2022 за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено телефон ОСОБА_8 марки IРhone Х, імеі НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду від 07-08.11.2022 мобільного телефона марки IРhone Х, імеі НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , котрий було вилучено 07.04.2022 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яким під час дослідження інформації виявлено текстові та голосові повідомлення ОСОБА_8 із ОСОБА_6 що мають ознаки умисного поширення в суспільстві злочинного впливу;

- висновком за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 19843/22-39 від 25.08.2022, згідно до якої з інформації дослідженої у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій №495нт/55/125-2022 від 27.04.2022 та №494нт/55/125-2022 від 27.04.2022 містяться висловлювання, які вказують на те що ОСОБА_8 є особою, яка завдяки своєму авторитету у злочинному світі здійснює вплив на інших представників злочинного середовища під час координованих ним процесів, здійснює збір та розподіл грошових коштів з метою забезпечення ефективного функціонування злочинної діяльності та забезпечення потреб "злочинної спільноти";

- висновком за результатами проведення експертизи за експертною спеціальністю «дослідження диктора за фізичними параметрами усного мовлення, акустичних сигналів та середовищ» № СЕ-19-22/41918-ВЗ від 17.11.2022, згідно до якої у розмовах та фонограмах, що містяться на картках пам`яті, додатках до протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій №495нт/55/125-2022 від 27.04.2022 та №494нт/55/125-2022 від 27.04.2022 зафіксовано усне мовлення ОСОБА_8 ;

- висновком за результатами проведення експертизи за експертною спеціальністю «дослідження диктора за фізичними параметрами усного мовлення, акустичних сигналів та середовищ» № СЕ-19-22/41904-ВЗ від 17.11.2022, згідно до якої у фонограмах у файлах, наданих з огляду від 07-08.11.2022 мобільного телефона марки IРhone Х, імеі НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , у переписці між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зафіксовано голос та мовлення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ;

- висновком за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 29521/22-39 від 17.11.2022, згідно до якої з інформації дослідженої у матеріалах кримінального провадження (зокрема і у протоколі огляду від 07-08.11.2022 мобільного телефона марки IРhone Х, імеі НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , у переписці між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ), - містяться висловлювання, зміст яких підтверджує авторитетність та статус ОСОБА_6 у злочинній ієрархії як особи, яка поширює злочинний вплив на представників злочинного середовища, задіяних у процесах, які він координує або на які впливає. Крім того, у повідомленнях ОСОБА_8 є відображення згоди з настановами та вказівками ОСОБА_6 , готовності сприяти позитивному перебігу окремих ситуацій, сприяння процесу надходження до слідчого ізолятору предметів, які призначені для нелегальної переправки у місця позбавлення волі - «грева», за допомогою канатів або «перекидів», підтвердження отримання грошових переказів, спрямування грошових переказів;

- випискою руху коштів по банківським картковим рахункам №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , відкритих у АТ КБ «Приватбанк» на дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , вилученою 17.06.2022 тимчасовим доступом на підставі ухвали від 06.06.2022 слідчого судді Печерського районного суду м. Києва;

- випискою руху коштів по банківському картковому рахунку № НОМЕР_6 , відкритого у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я батька ОСОБА_6 - ОСОБА_11 , вилученою 20.06.2022 тимчасовим доступом на підставі ухвали від 06.06.2022 слідчого судді Печерського районного суду м. Києва;

- показами у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , та інших свідків котрі повідомили про обставини за яких підтверджено діяльність ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спрямовану на здійснення збору та розподілу грошових коштів з метою забезпечення ефективного функціонування злочинної діяльності та забезпечення потреб «злочинної спільности» в ДУ «Київський слідчий ізолятор»;

- іншими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва встановлено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 06.04.2023.

28.11.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 26.01.2023 без визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

20.01.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 20.03.2023.

Таким чином, строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 20.03.2023.

24.02.2023 завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні та відповідно до вимог ст. 290 КПК України стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_8 , його захисники адвокати ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_9 , його захисник ОСОБА_24 з 24.02.2023 та з 27.02.2023 почали ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обсяг якого складає 14 томів та з речовими доказами.

Станом до 10.03.2023 підозрюваний ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_24 , ОСОБА_23 та ОСОБА_4 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі. Інші підозрювані та захисники продовжують ознайомлення.

Для закінчення досудового розслідування та спрямування обвинувального акту до суду заплановано: виконати вимог ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Таким чином, при постановленні даного рішення, слідчий суддя вважає, що докази, які були надані органом досудового розслідування підтверджують причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя одночасно враховує, що вказані обставини та докази були встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та його продовженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на даній стадії досудового розслідування, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час з урахуванням результатів подальшого розгляду кримінального провадження у судовому розгляді, під час якого також будуть перевірені доводи сторони захисту.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та практики ЄСПЛ, суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисникав частині відсутності обґрунтованої підозри, є безпідставними.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виконання поставлених цілей у кримінальному провадженні.

Також, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З врахуванням функцій, які виконував підозрюваний, та зазначених ризиків слідчим та прокурором, слідчий суддя вважає, що за таких обставин, враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_6 те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, репутацію, суд вважає, що вказані дані в сукупності свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому, на думку суду ризики передбачені ст. 177 КПК України є доведеними.

Окрім цього, варто зазначити, що ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

У відповідності до ч. 3 ст. 219 КПК України, з врахуванням зазначеного, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Таким чином, з врахуванням зазначеного, з моменту вирішення питання про закінчення досудового розслідування строки досудового розслідування не обчислюються та призупиняються, до моменту закінчення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а тому з врахуванням обсягу матеріалів та посилань слідчого строк, який просить сторона обвинувачення є правомірним на момент звернення до суду.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, сторони обвинувачення, що у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.

Таким чином, з врахуванням зазначених обставин, слідчий суддя приймаючи таке рішення, приходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, необхідність виконання вимог ст. 290 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, передбачених статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000983, строк тримання під вартою до 11.05.2023 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1