КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1900/23 Провадження № 11-кп/824/4013/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000180 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року змінити та призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17850 грн.

Вироком також вирішене питання щодо стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, встановлені фактичні обставини та кваліфікацію дій, вважає, що судом було неправильно застосовані положення кримінального процесуального закону.

Апелянт звертає увагу на те, що суд у вироку, пизначаючи ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання, помилково застосував принцип повного складання покарань, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 70 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що восени 2021 року ОСОБА_6 придбав у своє користування автомобіль марки «Opel» моделі «Astra» з номерами кузова НОМЕР_1 в місті Тячів, Закарпатської області, вказаний транспортний засіб на момент його придбання перебував на номерних знаках Республіки Польща НОМЕР_2 . У подальшому на території України ОСОБА_6 вказаний транспортний засіб належним чином не зареєстрував, документи на реєстрацію не отримав. Так, приблизно 08-09 лютого 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на власне ім`я, що надає право користування транспортними засобом, з метою його подальшого використання та для пред`явлення за вимогою.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи за місцем свого проживання, за вказаною адресою, діючи умисно, протиправно, з метою підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та подальшого його використання, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зі свого особистого мобільного телефону зайшов до Всесвітньої мережі Інтернет, де знайшов оголошення про виготовлення бланків свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за плату.

У подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи, що порядок державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів усіх категорій з видачею свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків, відбувається у сервісному центрі МВС України, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, щодо виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на пособництво у підробленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_6 шляхом надсилання повідомлень, надав невстановленій особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я та по-батькові, дату та місце народження, особистий підпис, та фотознімок транспортного засобу та документів, які отримав при придбанні транспортного засобу, а також пообіцяв придбати завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу після його виготовлення, тим самим, сприяючи особі у підробці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа, умисно виготовила підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке надає право користуватися транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме: бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий 08 лютого 2010 року, РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_6 , яка не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

У подальшому, 22 лютого 2022 року в післяобідній час, невстановлена досудовим розслідуванням особа, за допомогою служби доставки «Нова Пошта» передала ОСОБА_6 державні номерні знаки НОМЕР_4 та попередньо виготовлений нею завідомо підроблений офіційний документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий 08 лютого 2010 року, РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_6 , який не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України, що посвідчує право користування транспортним засобом для його особистих потреб, за що останній заплатив грошові кошти у сумі 30000 гривень.

Надалі, 22 лютого 2022 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 самовільно почепив номерний знак НОМЕР_4 на автомобіль марки «Opel» моделі «Astra» з номером кузова НОМЕР_1 , та почав використовувати завідомо підробне свідоцтво про реєстрацію даною автомобіля з номерним знаком НОМЕР_4 .

Окрім цього, 24 березня 2023 року близько 20:19 год., ОСОБА_6 , будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Opel» модель «Astra», державний номерний знак НОМЕР_4 , рухаючись по проспекту Дніпровському в місті Українка Обухівського району Київської області, поряд з будинком № 6, був зупинений працівникам ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

При цьому, під час перевірки документів, надав працівникам ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області завідомо підроблений офіційний документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий 08 лютого 2010 року, РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_6 , та виконуючи законну вимогу працівника поліції, щодо надання йому документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що дане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є завідомо підробленим офіційним документом, усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівникам поліції видимість наявності у нього дійсного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке дає право на користування транспортним засобом і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху (ст. 126 КУпАП), надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий 08 лютого 2010 року, РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_6 , із його особистими анкетними даними, яке не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України, тобто використав його.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду в частині доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначеного за них покарання прокурором не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині застосування положень ст. 70 КК України при призначенні покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Оскаржуючи вирок суду прокурор зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень помилково застосував принцип повного складання призначених покарань, який не підлягав застосуванню в даному випадку.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Так, санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачене покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України визначено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Таким чином, максимальною межею більш суворого покарання у виді штрафу є одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням наведених положень закону суд при призначенні ОСОБА_6 покарання, застосовуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, повинен був визначити йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 70 КК України, колегія суддів вважає слушними.

Наведена невідповідність рішення суду підлягає виправленню судом апеляційної інстанції шляхом зміни вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, змінити в частині застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4