Справа № 161/6489/22
Номер провадження 1-кп/167/43/23
У Х В А Л А

07 вересня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

прокурора ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000334, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 2

ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000334, про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2

ст. 289, ч. 3 ст. 297 КК, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2

ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 297 КК, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК.

До обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого згідно з ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 18 липня 2023 року продовжено на строк 60 днів по 15 вересня 2023 року включно.

До суду від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів із підстав існування ризиків:

1) переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду;

2) незаконного впливу на свідків та потерпілого; 3) вчинення іншого кримінального правопорушення; 4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Посилається прокурор на те, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема й домашнього арешту, не зможе запобігти наведеним ризикам.

Прокурор ОСОБА_12 у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів. Зазначив, що ризики, які стали підставами для застосування до останнього запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту через недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Потерпілий ОСОБА_13 вказував на те, що в теперішній час відсутній ризик незаконного впливу на нього ОСОБА_6 , а тому вважав за можливе застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , думку потерпілого ОСОБА_13 та інших учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дійшов таких висновків.

Нормою ч. 3 ст. 331 КПК передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. Спроби ж протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Рожищенським районний судом Волинської області проводиться судовий розгляд цього кримінального провадження, на даний час допитано частину потерпілих, однак не досліджено письмових доказів, не заслухано показань обвинувачених, свідків і потерпілої ОСОБА_14 . Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок грунтується на тому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду та планувати втечу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому

ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Наведене свідчить, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.

Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу судом не заслухано показань свідків і потерпілої ОСОБА_14 , відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Суд також визнає, що прокурором доведено наявність істотного ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення. Цей висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, зокрема, корисливих злочинів, і така обставина в сукупності із відсутністю в нього легальних джерел доходу, свідчить про обґрунтованість ризику можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень. Наявність постійного місця проживання та соціальні зв`язки ОСОБА_6 , на які посилається сторона захисту, в даному випадку не є визначальними чинниками у формуванні поведінки обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, застава, особиста порука та особисте зобов`язання) не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 . Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуального обов`язку явки до суду за судовим викликом та запобігання можливостям обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На цих підставах суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, враховуючи окрім наведеного, дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до норми п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК є підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шестидесятиденний строк.

При цьому, беручи до уваги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, тому суд, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК, одночасно із продовженням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 110, 177, 178, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369 КПК, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів до 5 листопада 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3