Справа № 930/1949/22
Провадження №11-кп/801/494/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

та його представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червоне Немирівського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодуваня матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень та стягнуто моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті частини позовних вимог відмовлено.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 2 червня 2022 року близько 10:00 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом його дружини ОСОБА_11 з ОСОБА_9 , усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, реалізовувати свій злочинний умисел направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно завдав один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_9 , заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з подальшим його хірургічним видаленням), яке за ступенем тяжкості відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить змінити вирок в частині задоволення цивільного позову, стягнути з ОСОБА_7 на його користь матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 32 517, 14 гривень та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 100 000 гривень, а також судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він проходив лікування у стаціонарному відділенні у Немирівській лікарні, в подальшому в неврологічному відділенні Вінницької обласної лікарні ім. Ющенка, за час лікування поніс матеріальні витрати, пов`язані з купівлею ліків, що підтверджується чеками, також поніс витрати на оплату послуг доставки автомобілем до лікарні, окрім цього, за час перебування у лікарні його невиліковно хвору матір доглядала стороння особа, через що також поніс матеріальні витрати. Неправомірними діями обвинуваченого йому було завдано моральну шкоду, що полягає у моральних стражданнях, тривалого часу проведення в лікувальному закладі, порушенні звичайного ритму життя.

На апеляційну скаргу потерпілого захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення, в яких вважає, що визначений судом першої інстанції розмір матеріальної та моральної шкоди є справедливий, а тому просить вирок суду першої інстанції від 13.03.2023 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який покладався на розсуду суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого необхідно задовольнити частково.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, обґрунтований та базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Дії обвинуваченого в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані вірно, а призначене покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами потерпілого з приводу того, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримано вимоги чинного закону при вирішенні цивільного позову.

Розглянувши цивільний позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена потерпілим матеріальна шкода підтверджується тільки в розмірі 5000 грн, а в іншій частині не підтверджується.

Однак, вирішуючи цивільний позов в частині моральної шкоди, суд першої інстанції не зважив на обставини, які напряму впливають на визначення розміру такої шкоди.

Зокрема, відповідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_9 завдані тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва з послідуючим його хірургічним видаленням, струсу головного мозку, численних садн в області верхніх та нижніх кінцівок, тулуба, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З огляду на викладене, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, оскільки суд не в повній мірі врахував глибину душевних страждань потерпілого з приводу вимушеного лікування внаслідок отримання тілесних ушкоджень, винуватцем яких є обвинувачений, погіршення стану здоров`я потерпілого та часу на його відновлення, що існував до вказаних подій.

Як вбачається з долучених до цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 документів, останній тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у районній лікарні, в подальшому був направлений на лікування до обласної лікарні, внаслідок події був порушений його звичайний ритм життя, через перебування у лікарні потерпілий був змушений найняти сторонню особу по догляду за його важкохворою матір`ю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо суми відшкодування моральної шкоди не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому в частині вирішення цивільного позову вирок підлягає зміні зі збільшенням розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 .

Водночас, потерпілим не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування розміру морального відшкодування в сумі 100 000 гривень.

Колегія суддів, виходячи з наведених вище обставин, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що моральна шкода в розмірі 15000 гривень відповідатиме ступеню понесених потерпілим ОСОБА_9 моральних страждань, які він зазнав внаслідок протиправних винних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , що виразились у вчиненні відносно потерпілого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та буде достатньою компенсацією такої шкоди.

Враховуючи наведене, у відповідності до положень ст.ст. 409, 411 КПК України вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди.

Щодо стягнення з ОСОБА_7 судових витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає, що правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Оскільки в матеріалах провадження відсутні документи, які підтверджують витрати на правову допомогу, у цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4