Справа № 204/8668/22
Провадження № 1-кп/204/381/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000411, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді стрільця-зенітника 1 зенітно-ракетного відділення зенітно-ракетного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним, останній може переховуватися від суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки. Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі. Ризик впливу на свідків існує у зв`язку з тим, що обвинувачений отримавши доступ до матеріалів досудового розслідування володіє інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні. Також, у разі невжиття заходів обмеження комунікації та пересування обвинувачений повинен буде повернутися до розташування військової частини, де матиме безпосередню можливість впливати на свідків вчиненого ним кримінального правопорушення, які є його спів службовцями. Перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності за злочин у якому обвинувачується, як військовослужбовець, може ухилитися від військової служби вчинивши злочини, передбачена статтями 407-408 КК України, в тому числі шляхом самокалічення або іншим способом. На даний час зазначені ризики не зменшилися, відтак жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не зможе їм запобігти.

У судовому засіданні прокурор підтримала вищезазначене клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Положеннями статей 131-132, 176 КПК України, визначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи. Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Продовження строку тримання під вартою, як підстава для втручання в право особи на свободу, має містити його обґрунтування, доцільність, аналіз ризиків у конкретних обставинах та інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. («W проти Швейцарії», «Тейс проти Румунії» та ін.).

Практика ЄСПЛ, також передбачає, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При розгляді цього клопотання, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, при наявності обґрунтованої підозри.

Судом встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 178 КК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання судом винуватим, з метою уникнення від відповідальності, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи характер та обставини інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення, обвинувачений може вчинити інший злочин, пов`язаний з військовою службою, а також матиме можливість продовжити вчиняти правопорушення, в якому він підозрюється. З огляду на те, що обвинувачений у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, буде змушений повернутися до місця несення служби, існує ризик його незаконного впливу на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, з метою зміни ними показань для уникнення обвинуваченого від відповідальності.

Відтак, з огляду на доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, зметою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечення належної процесуальної поведінки останнього в умовах воєнного стану, враховуючи характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 суд доходить висновку, що існує необхідність продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ІНФОРМАЦІЯ_2 ) строком на 60 днів до 01 липня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1