ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

перекладача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2023 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 жовтня 2023 року включно, без визначення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування.

Слідчим суддею визнано доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків інших співучасників злочину та вчинення нового кримінального правопорушення. Також вказано про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше судимий та під час відбування покарання вчинив новий злочин. Крім того зазначено про необхідність проведення органом досудового розслідування ряду слідчих дій, зокрема допиту свідків, отримання експертних висновків, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявлених ризиків, а саме незаконного впливу на свідків та здійснення спроб переховування, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказує на те, що рішення суду не вмотивоване в частині не визначення застави. Зазначає про порушення права на захист, яке виразилось у відсутності перекладу офіційних документів підозрюваному на рідну мову останнього, крім того перекладачу не було роз`яснено процесуальні права та обов`язки, не попереджено його про кримінальну відповідальність. Вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, відсутність належних та допустимих доказів вчинення останнім інкримінованого правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_7 , підтверджується сукупністю наданих матеріалів, у тому числі протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_9 ; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_10 ; висновками експертиз; протоколом огляду місця події від 16.02.2023 року; протоколом огляду місця події від 14.02.2023 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Погоджуючись з думкою слідчого судді, колегія суддів вважає, що наведеними доказами у сукупності вірогідна причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину підтверджується достатньою мірою для продовження застосування до нього запобіжного заходу, а доводи сторони захисту щодо її необгрунтованості, за їх сутністю та змістом, підлягають перевірці і оцінці у межах досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження застосованого щодо неї запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про засосуванння виключного запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такого, з метою уникнення якого він може переховуватись від суду та намагатися впливати на свідків.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть спростувати або підтвердити його існування, і підлягає оцінці у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи фактичні обставини справи, зокрема тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, та відомості про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що ризик переховування останнього від органів слідства та суду існує і є вагомим.

Також щодо останнього існує ризик впливу на свідків з метою надання ними показань певного змісту з огляду на те, що вказані особи на даний час у межах судового розгляду кримінального провадження не допитані.

При цьому приймається до уваги, що за правилами ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України, та може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу і на відомості про особу ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований, раніше судимий, та вважає, що вказані обставини у сукупності не свідчать про можливість забезпечення його належної процесуальної поведінки в інший спосіб, ніж тримання під вартою.

З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність застосування до цього обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Що стосується доводів апелянта стосовно порушення права на захист ОСОБА_7 , яке виразилося у ненаданні останньому копій документів, зібраних в рамках кримінального провадження, у перекладі на мову, якою останній володіє, то вони виходять за межі даного провадження, оскільки не спростовують підстав для тримання цього підозрюваного під вартою. Як вбачається з наданих матеріалів, судом першої інстанції було забезпечено право ОСОБА_7 на участь у судовому розгляді перекладача у відповідності до вимог процесуального законодавства. Одночасно приймається і до уваги, що в рамках даного кримінального провадження захист підозрюваного ОСОБА_7 здійснює професійний захисник адвокат, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, вступив до справи 15.06.2023 року і здійснює захист дотепер, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 не створено умов для розуміння суті підозри та обставин, які йому інкриміновано.

Посилання захисника на безпідставність незастосування до цього підозрюваного альтернативної застави колегія суддів оцінює критично, оскільки за правилами п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави зокрема у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст. ст. 255 255-3 КК України. Погоджуючись з висновками слідчого судді у цій частині, колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_7 , з урахуванням відомостей про його особу та фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, існують достатні підстави вважати, що його належна процесуальна поведінка не може бути забезпечена в умовах застосування до нього запобіжного заходу у виді застави.

Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

У зв`язку з викладеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4