СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8936/23
пр. № 1-кп/759/1155/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000033, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тинівка Жашківського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, солдата, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , офіційно не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.11.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 з 11.11.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення 1-го взводу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися її та законів України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно- правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Згідно з вимогами ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із п. 4 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських організацій, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» «Додатку №1» до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян, серед іншого, наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», метадон - є наркотичним засобом обіг якого обмежено.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби.

Так, ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 09.12.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та, усупереч вищенаведених нормативно-правових актів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 13 год. 20 хв. 23.02.2023, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,22 г та для подальшого його вживання незаконно зберігав при собі, без мети збуту.

Під час перебування ОСОБА_3 , 23.02.2023, приблизно о 13 год 20 хв, у вестибюлі станції метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві останній був зупинений працівниками поліції, де у подальшому в кімнаті поліції даної станції метро за результатами проведених слідчих дій виявлено факт незаконного зберігання ОСОБА_3 у центральному відділенні наплічної сумки без мети збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, який у подальшому вилучено.

Згідно висновку експертизи №СЕ-19/111-23/10060-НЗПРАП від 24.03.2023 маса метадону (фенадону) у таблетках виявленого у ОСОБА_3 становить 0,22 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 23.02.2023 близько обіду він неподалік станції метро «Житомирська» виявив блістер з 10 таблеток з наркотичною речовиною «метадон» та почав його зберігати при собі з метою власного вживання. У подальшому цього ж дня близько 13 год. 20 хв. його було зупинено працівниками поліції, яким він добровільно видав вказаний наркотичний засіб

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, факт перебування на військовій службі, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, посередню характеристику за місцем несення служби, задовільну характеристику за місцем реєстрації.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведення експертизи №СЕ-19/111-23/10060-НЗПРАП від 24.03.2023 у сумі 1510,24 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт майна не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2022 у кримінальному провадженні ЄУ№357/10171/22 - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази:

- метадон (фенадон) масою 0,22 гр., який згідно квитанції №002652, знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві - знищити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави України - процесуальні витрати, пов`язані з проведення експертизи №СЕ-19/111-23/10060-НЗПРАП від 24.03.2023 у сумі 1510,24 гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1