ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/600/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000381 від 20 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст.190 КК України, до 27 червня 2023 року -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 20 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст.190 КК України..

У зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, не маючи ліцензії на здійснення валютних операцій, орендував приміщення на території Шевченківського та Київського районів м. Харкова, в яких незаконно здійснював операції по обміну валют. ОСОБА_8 зарекомендував себе, як особа яка має відповідну репутацію на ринку операцій з обміну валют. При цьому, під приводом розширення бізнесу ОСОБА_8 отримував гроші від клієнтів, запевнюючи останніх у вигідності вкладу грошових коштів в розширення бізнесу із отриманням відсотків від вкладання грошових коштів.

Так, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в період 2014 року по 2017 рік систематично отримував від ОСОБА_11 грошові кошти в різних сумах для розвитку бізнесу пунктів з обміну валют. Після чого, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою щоб його шахрайські дії спочатку не були сприйняті як злочини, та для того, щоб потерпілі вкладали ще більше грошових коштів та залучали своїх знайомих до їх шахрайської «схеми», виплатив ОСОБА_11 - 2,5 відсотки від суми вкладу. Таким чином, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_11 в період 2014 року 2017 року грошові кошти на загальну суму 4 048 708 грн. 24 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в період 2015 року по 2017 рік систематично отримував від ОСОБА_12 грошові кошти в різних сумах для розвитку бізнесу пунктів з обміну валют та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 783 214 грн. 40 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в період 2014 року по 2015 рік систематично отримував від ОСОБА_13 грошові кошти в різних сумах для розвитку бізнесу пунктів з обміну валют та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 343 628 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в літку 2015 року отримав від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 200 000 доларів та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 4 201 040 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в липні 2015 року, більш точного часу та дати в ході досудового розслідування встановлено не було отримав від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 100 000 доларів США та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 2 100 520 грн. 00 коп.

Крім того ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в липні 2015 року отримав від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 80 000 доларів США та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 1 759 624 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в період 2015 року, більш точного часу та дати в ході досудового розслідування встановлено не було отримав від ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 5 482 236 грн. 50 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в серпні 2016 року отримав від ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 74 419 грн. 50 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами в період 2018 року по 2019 рік систематично отримував від ОСОБА_19 грошові кошти в різних сумах для розвитку бізнесу пунктів з обміну валют та обумовлені відсотки не вплатив, звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 5 084 872 грн. 50 коп.

26.04.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3,4 ст.190 КК України.

30.03.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч..2,3,4 ст.190 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 27.06.2023 року, з покладенням на нього обов`язків : 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000381 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю..

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України - окрім як тримання під вартою.

Зазначає, що чисельність епізодів вчинення злочинів ОСОБА_8 , розміри спричиненої потерпілим шкоди та відсутність каяття з його сторони вказують на наявність ризику скоєння підозрюваним нових злочинів у подальшому .

Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила задовольнити апеляційну скаргу.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що дії, що інкримінуються ОСОБА_8 , носять суто цивільно-правовий характер, а не кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, на його переконання підозра є необґрунтованою. Крім того, на підставі постанови слідчого було проведено судово-психіатричну експертизу, якою було встановлено, що ОСОБА_8 на теперішній час страждає на гостре психічне захворювання у формі дисоціативного (конверсійного) розладу та відповідно до свого стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що взагалі виключає існування будь-яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено обставини недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.2,3,4 ст.190 КК України, підтверджується відомостями, доданими до клопотання слідчого, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі, як прокурором, так і з цих підстав сторона захисту не подавала скаргу.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_20 , оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважуючи на такий обсяг, відомості судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання за принципом поза розумного сумніву (в тому числі у стороннього неупередженого спостерігача) причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Разом з цим, обґрунтованість підозри свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що пов`язані з ризиками але запобігти цим ризикам, як правильно зазначив слідчий суддя, можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який відповідно до справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» прирівняно до позбавлення волі, тобто домашній арешт може цілком забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, відмовляючи у задоволені клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обираючи запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував всі характеризуючі відомості про особу підозрюваного, який має зареєстроване та постійне місце проживання, ранішене судимий, має на утриманні сина 2007 року народження.

Крім того, відповідно до наданої стороною захисту медичної документації, ОСОБА_8 знаходиться під наглядом у КНП «МП» №1. Хворіє на цукровий діабет. В лютому 2022 року стався інсульт з подальшою операцією. Загальний стан хворого важкий, обумовлений основним захворюванням (згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9.327 від 30.01.2023 року), а також відповідно до судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 на теперішній час страждає на гостре психічне захворювання у формі дисоціативного (конверсійного) розладу та відповідно до свого стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що у свою чергу значно зменшує існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом з цим, доводи захисника про те, що ОСОБА_8 потребує лікування і до нього не можуть бути застосовані запобіжні заходи є передчасними, оскільки вирішення питання про зміну порядку досудового розслідування відповідно до ч.2 ст. 503 КПК України відноситься до компетенції органу досудового розслідування та як було зазначено прокурором в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, на час розгляду апеляційної скарги органом досудового розслідування не виносилась постанова про зміну порядку досудового розслідування про здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що запобіжний захід у виді домашнього арешту, на цьому етапі кримінального провадження зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України .

Колегія суддів зазначає, що самі дії, згідно підозри, які вчинені підозрюваним та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор щодо нездатності застосованого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень та нездатність запобігти доведеним у ході розгляду клопотання ризикам, на думку колегії суддів, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні та належним чином мотивував своє рішення.

Крім того, відомостей про те, що підозрюваний, після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити або приховати речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на свідків або потерпілих; перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; вчинив інше кримінальне правопорушення - прокурором не надано, а тому висновок слідчого судді про обрання саме такого запобіжного заходу є обґрунтованим.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваних покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких відомостей про те, що підозрюваний вже після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

Отже, колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2023року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4