КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2612/2023 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
ЄУН: 373/1578/21 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницького Київської області, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі,

за участю учасників апеляційного провадження

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 27 березня 2021 року приблизно о 01.50 год. ОСОБА_8 , знаходячись разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту, обумовленого побутовими суперечками, що переріс у бійку, завдав ОСОБА_10 один удар рукою в ліву частину обличчя. У відповідь ОСОБА_10 , захищаючись руками, нанесла ОСОБА_8 від чотирьох до шести ударів по тілу, заподіявши йому садна в лобній ділянці праворуч, у виличній ділянці праворуч, синці на лівій бічній поверхні грудної клітини у середній третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В результаті цього конфлікту у ОСОБА_8 з мотивів особистої образи та неповаги до нього, як чоловіка і співмешканця, розбіжностей на побутовому ґрунті, виник злочинний непрямий умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний непрямий умисел, допускаючи смерть ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , перебуваючи у кухні квартири за вищевказаною адресою, взяв зі столу кухонний ніж довжиною 19,1 см, що складається з клинка довжиною 9,3 см та ручки довжиною 9,8 см, наблизився до ОСОБА_10 , яка перебувала в спальні квартири поруч з ліжком, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у виді можливого настання смерті останньої та не розраховуючи на якісь конкретні обставини, які могли б її відвернути, наніс вказаним кухонним ножем один удар в ліву частину шиї ОСОБА_10 , чим заподіяв їй колото-різане поранення шиї, в результаті якого остання померла на місці події.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат, речових доказів, арешту майна.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України, та призначати покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Прокурор обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому належним чином не враховано, що обвинувачений здійснив посягання на життя людини, чим заподіяв смерть потерпілій, чим завдав непоправні наслідки - смерть людини, дочки, подруги. Також суд не повною мірою врахував те, що обвинувачений на момент вчинення кримінального правопорушення та на момент ухвалення вироку офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, не перебував, не навчається, неодружений, дітей на утриманні немає, завдані збитки не відшкодував, у скоєному не розкаявся, вибачення у матері вбитої не просив.

Окрім того, прокурор зазначає, що вину у вчиненні злочину обвинувачений не визнав і взагалі заперечив факт нанесення ножового поранення загиблій. Також, на думку прокурора, судом не врахована відсутність обставин, що пом`якшують покарання, за наявності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах; вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За наведених обставин, на переконання прокурора, призначене обвинуваченому покарання у виді 10 років позбавлення волі є занадто м`яким та за своїм розміром явно несправедливим.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як зазначає захисник в апеляційній скарзі, докази, зібрані в рамках даного кримінального провадження, не є беззаперечними та такими, що напряму вказують, що саме ОСОБА_8 скоїв інкриміновані йому дії, а обвинувачення, на думку захисника, є поверхневим та необґрунтованим.

Захисник наголошує на тому, що за відсутності показань померлої ОСОБА_10 , встановити мотив та умисел, яким міг керуватись ОСОБА_8 , неможливо, оскільки останній повідомив, що після розпиття спиртних напоїв він ліг спати і нічого не пам`ятає. Окремо захисник звертає увагу, що після того, як ОСОБА_8 ліг спати, у будинку залишався свідок ОСОБА_11 , який обвинувальних та вичерпних показань не дав. Обвинувачений, прокинувшись, вияв тіло загиблої ОСОБА_10 .

Апелянт зазначає про те, що висновки експертиз, наявні у кримінальному провадженні, чітко не вказують, що саме ОСОБА_8 скоїв вбивство, а клопотання сторони захисту про допит експерта було проігноровано з мотивацією про виїзд експерта за кордон.

наявність слідів крові померлої на одязі та тілі обвинуваченого, на думку захисника, свідчить тільки про те, що він контактував з загиблої, але, як зазначає захисник, встановити, коли це було: до чи після смерті загиблої, неможливо.

Також захисник звертає увагу на те, що вибиті вхідні двері будинку, а також механізм їх пошкодження свідчать про те, що обвинувачений за своїм фізичним станом не міг цього зробити, а тому наведені обставини, на думку захисника, свідчать про те, що це могла бути якась інші особа.

Окрім того, захисник зазначає про те, що на знарядді злочину не виявлено папілярних візерунків обвинуваченого, а наявність ДНК-нашарувань обвинуваченого на предметах побуту в будинку, де він проживає, не є фактом, який підтверджує його вину.

Апелянт також звертає увагу на те, що правоохоронцями були втрачені первинні зразки ДНК носіїв крові, що у подальшому призвели до повторного проведення експертиз, і збільшення судових витрат, що є недопустимим.

Обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, постановити законне рішення або призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На переконання обвинуваченого, аналіз справи свідчить про те, що судовий розгляд був проведений неповно, висновок суду ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах, у тому числі показаннях особи, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння на момент вчиненні злочину, на результатах експертизи, які не були предметом безпосереднього дослідження під час судового розгляду. Він вказаного правопорушення не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_12 , належним чином повідомлена про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилась. Від неї на електронну пошту апеляційного суду надійшла заява, в якій ОСОБА_12 просить апеляційний розгляд проводити за її відсутності, апеляційну скаргу прокурора підтримує, просить призначити ОСОБА_8 сувору міру покарання.

Вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, врахувавши положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційних скарг захисника та обвинуваченого; думку захисника та обвинуваченого на підтримку поданих ними апеляційних скарг та проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та які докладно викладені у вироку.

Так, за показаннями обвинуваченого 13 вересня 2022 року в суді першої інстанції, вину в інкримінованому йому злочині він не визнав та показав, що з ОСОБА_10 він проживав без реєстрації шлюбу близько 10 місяців до її смерті в помешканні, яке належить його матері. Між ними часто виникали сварки, які розпочинала саме вона. Він ОСОБА_10 протягом часу спільного проживання не наносив тілесних ушкоджень. В силу особливостей її організму гематоми чи синці могли виникати на її тілі від дотику чи легкого забою в побуті. 26 березня 2021 року приблизно о 18 год. до нього зателефонував ОСОБА_11 , з яким вони домовилися про зустріч з метою вживання алкогольних напоїв. Вони зустрілися біля магазину «АТБ» по вул. Покровській, і в цьому магазину купили 0,5л горілки, 2л пива та упаковку вареників. Коли прийшли до нього ( ОСОБА_13 ) додому, ОСОБА_10 приготувала закуску. Придбану горілку вони випили удвох з ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 пила пиво. Коли горілка закінчилася, то ОСОБА_11 запропонував випити ще, після чого вони удвох з ОСОБА_11 після 20.00 год. пішли до останнього додому, де ОСОБА_11 взяв гроші, і на них придбав у невідомої особи горілку (самогон), а також ще 2л пива у магазині. Повернувшись додому близько 21.30 год. він ( ОСОБА_13 ) ще трохи випив, а далі відмовився пити і сказав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що піде відпочивати, бо втомився. Під час застілля між ним та ОСОБА_10 конфлікту не було, а показання свідка ОСОБА_11 в цій частині є неправдивими. Подряпини на його ( ОСОБА_13 ) обличчі виникли до трагічної події і не є наслідком дій ОСОБА_10 того вечора. Відпочивати він пішов близько 22.20 - 22.30 год., а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишилися удвох. Пояснити суду ймовірність та правдивість факту залишення ним на самоті ОСОБА_10 , що була напідпитку, та п`яного ОСОБА_11 у своєму помешканні, не може. ОСОБА_11 був у них частим гостем, а тому не виникало жодних питань щодо безпечності його поведінки з ОСОБА_10 . Прокинувшись вранці, він побачив, що ОСОБА_10 лежить на ліжку в крові. Був шокований побаченим та почав метушитися, не знав, що робити. Почав телефонувати своїй матері та рідному брату, але вони не відповідали. Додзвонившись до ОСОБА_11 , попросив останнього прийти до нього додому. На столі, за яким вони ввечері вживали спиртне, було більше стаканів, ніж їх було ввечері за столом, а вхідні двері в будинок були вибиті разом із завісами. Мабуть, ввечері, коли він пішов спати, то ОСОБА_11 почав чіплятися до ОСОБА_10 і вдарив її, а, не знаючи, як відкрити двері, вибив їх, бо на них були виявлені невстановлені відбитки. Виявлені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження пояснити не може, проте, він їх не спричиняв. ОСОБА_11 , який прийшов до нього вранці 27.03.2021, перебував у стані сп`яніння. Він завів ОСОБА_11 до кімнати, де лежало тіло ОСОБА_10 , та запитав, що це може значити, бо думав, що це ОСОБА_11 зробив. На його запитання, де ОСОБА_11 був всю ніч, останній не відповів. Коли ОСОБА_11 побачив мертву ОСОБА_10 , то чомусь заметушився і вибіг з будинку. Він побіг слідом за ОСОБА_11 та запитав, куди ОСОБА_11 зібрався, на що отримав відповідь, що йде випити до сусідки ОСОБА_14 . Вони пішли до неї удвох, де він особисто випив близько 50 г горілки, яку приніс ОСОБА_11 , і пішов звідти, а ОСОБА_11 залишився там. Згодом до його помешкання прибули працівники поліції та почали проводити слідчі дії.

Щодо показань ОСОБА_11 ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_11 дає неправдиві свідчення з приводу того, що пішов від них раніше, бо не хотів бути присутнім під час його ( ОСОБА_13 ) сварки з ОСОБА_10 , оскільки сварки не було, і він ( ОСОБА_13 ) перший пішов відпочивати. Також показання ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_11 забрав з собою принесену ним пляшку самогону, є неправдивими, так як пляшка була біля столу вранці наступного дня. На слідчому експерименті за його ( ОСОБА_13 ) участю, що був проведений того ж дня, він був у стані сп`яніння і вже в іншому одязі, а на його обличчі були подряпини.

Проте, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого спростовуються, а його винуватість в умисному вбивстві ОСОБА_10 за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю доказів, наявних у справі та безпосередньо досліджених судом, зокрема, показаннями потерпілої, свідків, письмовими та речовими доказами у справі.

Відповідно до показань потерпілої ОСОБА_12 4 листопада 2021 року в суді першої інстанції, загибла ОСОБА_10 - її донька, яка приблизно за 8 місяців до трагічної загибелі розпочала спільно проживати разом з обвинуваченим у його помешканні. Останнім часом вона близько з донькою не спілкувалась, донька ділилась з нею не всіма подробицями свого життя. Інколи донька показувала їй синці та шрами на своєму тілі, які залишились від нанесених обвинуваченим тілесних ушкоджень. Такі випадки були часті, але донька подробиць не розповідала. Про загибель доньки вона дізналася від своєї сестри, яка була проінформована про цю подію батьком ОСОБА_15 - ОСОБА_16 . За тиждень перед смертю доньки вона її бачила також з синцями, які, зі слів доньки, були результатом сварки з обвинуваченим. Вона ( ОСОБА_12 ) не схвалювала відносин та спільного проживання своєї доньки з обвинуваченим, а тому з останнім відносин не підтримувала. На її неодноразові прохання припинити відносини з обвинуваченим донька адекватно не реагувала. За час спільного проживання з обвинуваченим у доньки виникла алкогольна залежність, лікування від якої бажаних результатів не дало.

Згідно з показаннями в суді першої інстанції 3 червня 2022 року свідка ОСОБА_11 , приятеля обвинуваченого, 26 березня 2021 року близько 17.00-18.00 год. йому зателефонував обвинувачений та запропонував зустрітися, щоб випити по чарці. Вони зустрілися біля магазину мережі «АТБ», що розташований поблизу будинку обвинуваченого, купили в цьому ж магазині 0,5 л горілки, 1л чи 2л пива та вареники чи пельмені, і пішли до обвинуваченого до дому. Вдома в обвинуваченого була ОСОБА_17 , яка також приєдналася до спільної випивки, вживаючи пиво. На той час будь-яких тілесних ушкоджень на ній він не бачив. Коли придбане в магазині спиртне закінчилося, він з обвинуваченим близько 20.00 год. пішли до нього ( ОСОБА_18 ) додому по гроші та придбали у знайомого пляшку самогону, після чого повернулися назад. Після того, як вони випили по 2 чарки горілки, яку він з обвинуваченим принесли, між обвинуваченим та ОСОБА_10 розпочалася сварка. Не бажаючи бути свідком такої сварки, він ( ОСОБА_18 ) забрав принесену з дому пляшку горілки, як вони не допили, і пішов до іншого знайомого ОСОБА_19 , аби там допити. Від ОСОБА_20 він близько 24.00 год. пішов додому. Наступного ранку близько 07.00 год. він зателефонував обвинуваченому, аби дізнатися про його самопочуття. Однак, обвинувачений не відповів на телефонний дзвінок, але через деякий час зателефонував сам обвинувачений та стурбованим голосом сказав йому, щоб він ( ОСОБА_18 ) його рятував. Він сприйняв такі слова, як прохання похмелитися, а тому, взявши 0,5 л самогону, пішов до обвинуваченого до дому. Коли він прийшов до обвинуваченого, то побачив вибиті вхідні двері, що стояли збоку біля стіни. Зайшов у будинок, де його зустрів обвинувачений, який повів у кімнату, де лежала мертва ОСОБА_15 . На його ( ОСОБА_18 ) запитання про те, що сталося, обвинувачений відповів, що нічого не пам`ятає. Тілесних ушкоджень на обвинуваченому він не бачив. Розгубившись та злякавшись від побаченого, він вийшов з хати, а обвинувачений пішов за ним і сказав, що все буде добре, та запропонував піти до сусідки похмелитися. Коли вони прийшли до ОСОБА_21 , він ( ОСОБА_18 ) запропонував спільно випити. Обвинувачений зайшов до її будинку за ним через 1-2 хв., бо по дорозі зупинявся і говорив з кимось. ОСОБА_22 ОСОБА_23 покликала свою сусідку до компанії, і вони в чотирьох разом пили. Під час застілля про подію смерті ОСОБА_15 ніхто не говорив. Випивши 2-3 чарки самогону, обвинувачений пішов від ОСОБА_21 , а він залишився там, придбавши ще пляшку горілки й продовжуючи спільне розпивання спиртного. Близько 10.00 год. він повертався до дому, і його по дорозі зупинили та затримали поліцейські. Того ж дня його було доставлено на місце події, з ним був проведений слідчий експеримент.

За даними протоколу слідчого експерименту від 27 березня 2021 року за участю свідка ОСОБА_11 та відеозапису ОСОБА_11 розповів та показав, що 26 березня 2021 року приблизно об 11 год. ОСОБА_8 прийшов до нього до дому, де вони поспілкувались близько 15 хв., після чого ОСОБА_8 запропонував випити разом пива, тільки пізніше, оскільки обоє були зайняті. У цей же день, близько 17.40 год. до нього зателефонував ОСОБА_8 , та запропонував випити по пиву. Приблизно о 17.55 год. вони з обвинуваченим зустрілись поблизу магазину «АТБ» по вул. Покровській в м. Переяславі. У магазині вони придбали пляшку горілку, пачку вареників, набір стаканчиків та пляшку пива, та пішли до ОСОБА_8 до дому, де їх чекала ОСОБА_10 . Прийшовши в будинок, вони почали готувати вареники, періодично вживаючи горілку. Після приготування їжі, вони втрьох пили спиртні напоїли та спілкувалися. Приблизно через 30 хвилин спільного застілля між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка на побутовому ґрунті. У цей час горілка закінчилася, та ОСОБА_8 запропонував йому продовжити вживання спиртного. Він погодився на таку пропозицію і повідомив, що у нього дома є гроші, за які можна придбати горілки. Вони разом пішли до нього додому, де він взяв гроші та придбав за них пляшку самогону. Повернувшись до ОСОБА_8 до дому, вони продовжили вживати спиртні напої. Після декількох випитих чарок горілки між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знову виникла сварка. Не бажаючи бути присутнім при цьому, зрозумівши, що атмосфера застілля його не задовольняє, що відпочити надалі з ними не вийде, він забрав пляшку самогону, яку приніс із собою, та пішов від них до знайомих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , де продовжив пити разом з ним, а потім пішов додому. 27 березня 2021 року близько 7 год. він прокинувся і вирішив похмелитися, подзвонив до ОСОБА_8 . Однак, той не відповів. Приблизно через 5 хв. ОСОБА_8 перетелефонував сам та в ході телефонної розмови останній, не привітавшись, почав просити про допомогу. Як він на той час зрозумів, ОСОБА_8 мав на увазі, що його потрібно було похмелити. Після цього, він зібрався, взяв із собою пляшку горілки та направився до ОСОБА_8 . Приблизно о 07.30 год. він прибув до будинку, де проживали ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , зайшов до середини, де його зустрів ОСОБА_8 , який провів його до спальної кімнати. Зайшовши до кімнати, він побачив на ліжку ОСОБА_28 , яка знаходилась лежала на правому боці, без ознак життя та з лівої сторони на її шиї бачив кров. Побачивши це, він вибіг з дому та направився в бік пожежної частини, що в м. Переяслав. Пройшовши невелику відстань, його наздогнав ОСОБА_8 та попросив, щоб він нікому не говорив про побачене, запропонував йому піти до спільної знайомої на ім`я ОСОБА_23 , яка проживає неподалік від ОСОБА_8 , випити горілки, після чого вирішити, що надалі робити з ситуацією, яка склалася, на що він ( ОСОБА_18 ) погодився та пішов з ОСОБА_8 . Коли вони прибули до ОСОБА_23 , то сіли за стіл та почали випивати. В ході цього, він сказав ОСОБА_8 , щоб той йшов розбиратися з ситуацією, що в нього склалася, та, практично відразу, останній пішов від них. 26 березня 2021 року на обличчі ОСОБА_8 та ОСОБА_29 будь-яких тілесних ушкоджень (синці, садни, гематоми), не було. Проте, коли він 27 березня 2021 року прийшов до ОСОБА_8 до дому, то замітив на його обличчі з правої сторони подряпини. ОСОБА_8 нічого не пояснював з приводу вибитих вхідних дверей до його будинку, хоча він ( ОСОБА_18 ) запитував. Під час конфлікту 26 березня 2021 року між ОСОБА_30 та ОСОБА_10 ніхто нікому ніякі тілесні ушкодження не завдавав, вони просто сварились. На його ( ОСОБА_18 ) запитання, як померла ОСОБА_27 , ОСОБА_8 відмовчувався. Коли він 27 березня 2021 року прийшов до ОСОБА_8 , останній поводив себе спокійно. Проте, коли вони сиділи за столом у знайомої ОСОБА_23 , ОСОБА_8 випив горілки та почав плакати, після чого направився додому. За час їхнього знайомства ОСОБА_8 проявив себе, як спокійний, врівноважений чоловік, та будь-якої агресії він за ОСОБА_8 ніколи не помічав. 26 березня 2021 року вони випили 0,5 горілки, 2,5 літри пива та декілька чарок горілки (ас. 129-133 т. 1 ).

За показаннями в суді першої інстанції 7 липня 2022 року свідка ОСОБА_31 вона проживає по сусідству з обвинуваченим. 27 березня 2021 року вранці близько 8 чи 9 години вона була на подвір`ї, коли до неї зайшов ОСОБА_32 , який запропонував випити. Вона відповіла, що сама не буде, а покличе свою сусідку. Вона покликала сусідку. Зайшовши в хату, за нею відразу ж зайшов обвинувачений, а за ним і сусідка. Випивши по чарці, вона помітила, що обвинувачений схвильований чимось, руки його трусилися. Вона запитала, що з ОСОБА_15 , бо у нього був ОСОБА_15 мобільний телефон, а ОСОБА_8 відповів, що все добре. Про подію ні він, ні ОСОБА_33 не розповідали. Жодних тілесних ушкоджень на тілі чи обличчі обвинуваченого вона не бачила.

Свідок ОСОБА_14 в суді 7 липня 2022 року дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_31 , додатково вказавши, що обвинувачений був знервований, плакав, не розповідаючи про причини такої поведінки. Тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила. Про ОСОБА_15 нічого ні ОСОБА_34 , ні ОСОБА_33 не розповідали, але на її питання, чому у ОСОБА_35 телефон ОСОБА_15 , обвинувачений відповів, що вона дала йому покористуватися. Разом з ними вона випила 1-2 чарки і пішла додому. Про загибель ОСОБА_15 вона дізналася від поліції.

Згідно з показаннями в суді першої інстанції 3 червня 2022 року свідка ОСОБА_8 - матері обвинуваченого, вранці у день смерті ОСОБА_15 вона побачила пропущений дзвінок від сина ОСОБА_36 на своєму мобільному телефоні, бо відключає звук на ніч. Вона зателефонувала сину, але син не відповідав. Тому вона сіла на велосипед і поїхала до своєї квартири, в якій син жив разом із ОСОБА_10 . Приїхавши на місце близько 09.00-10.00 год., вона побачила у дворі поліцейських, які сказали, що син у відділенні поліції, не розповідаючи подробиць події. Син з загиблою жили разом з липня 2020 року, і вона ( ОСОБА_13 ) була не в захваті від цього, постійно допитуючись у ОСОБА_15 , для чого їй, молодій дівчині, її син, бо вона не бачить розвитку в їх відносинах. Вона не розуміла, що може бути спільного між ними, і радила ОСОБА_15 влаштовувати своє життя по-іншому. Її син добрий, не агресивний, але випивав. Разом з сином пила і ОСОБА_15 , про яку за життя син піклувався. Свідком їх сварок вона не була, хоча інколи бачила їх обох з невеликими тілесними ушкодженнями.

Відповідно до показань в суді першої інстанції 3 червня 2022 року свідка ОСОБА_37 - рідного брата обвинуваченого, про подію йому стало відомо близько 09.00 год. 27 березня 2021 року по телефону, подзвонив ОСОБА_32 і сказав, що у брата проблеми. Він прибув до помешкання брата, який був вдома, сидячи на порозі вхідних дверей, котрі були вибиті і стояли обабіч стіни. На його запитання з приводу дверей, брат відповів, що не знає, чому вибиті двері, що коли прокинувся, то побачив мертву ОСОБА_15 та вибиті двері. В середину квартири він ( ОСОБА_38 ) не заходив, а, дізнавшись про подію, сказав, що треба викликати поліцію. Викликавши поліцію, він поїхав у невідкладних справах і повернувся до помешкання брата близько 10.00 год. Брат з ОСОБА_10 жили разом більше 6 місяців і тісного спілкування з ними він ( ОСОБА_39 ) не мав. У ОСОБА_36 та ОСОБА_15 часто були гості, які разом з ними випивали. Він часто навідувався до них, бо разом з матір`ю оплачували комунальні послуги в тій квартирі. У стані сп`яніння покійна ОСОБА_15 часто виганяла брата з квартири його матері. Вибиті двері - дерев`яні і доволі важкі, відкриваються назовні, але він ( ОСОБА_39 ) сумнівається в тому, що брат міг їх вибити, зірвавши з навісів.

За змістом показань в суді першої інстанції 26 жовтня 2022 року свідка ОСОБА_40 , встановленого в ході судового розгляду та допитаного за клопотанням сторони захисту, ОСОБА_11 він знає давно і товаришує з ним. ОСОБА_33 часто бував у нього в гостях, бо, як тільки є нагода випити, то він завжди приходить. У стані сп`яніння ОСОБА_33 веде себе адекватно. Він ( ОСОБА_41 ) не пам`ятає, чи був ОСОБА_11 у нього ввечері 26 березня 2021 року чи вночі 27 березня 2021 року. Про факт смерті ОСОБА_10 він дізнався із соціальних мереж через Інтернет.

За даними протоколу огляду місця події від 27 березня 2021 року та відеозапису цієї слідчої дії у період часу з 11.57 год. до 13.39 год. слідчим відділу поліції №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області у присутності двох понятих та за участю спеціаліста, експерта проведений огляд місця події - помешкання обвинуваченого, де було виявлено труп ОСОБА_10 . Під час огляду проводилася відеозйомка. Під час огляду виявлено, що вхідні двері до квартири обвинуваченого зняті з завіс і частково прикривають вхід до квартири. Вікно біля вхідних дверей має пошкодження у вигляді пошкодження дерев`яної роздільної планки та двох скляних шибок у вікні. Також біля входу виявлено 20 гривневу купюру із слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров. Всередині будинку у приміщенні кухні виявлений дерев`яний стіл, на якому стояли 6 полімерних прозорих стаканів; кружка з написом «OPENTECК»; ніж кухонний з лезом сірого кольору та металевою рукояткою, на яких є залишки речовини бурого кольору, зовні схожої на кров; попільничка з 8 недопалками; мобільний телефон марки REDMI з відповідними ІМЕІ номерами та номерами оператора мобільного зв`язку lifecell; недопалок поза попільничкою; скляна пляшка з етикеткою «Житня сльоза» та специфічним запахом спирту; зимова чорна куртка чорного кольору; зимова шапка чорного кольору; сірий картуз. У кімнаті спальні на ліжку виявлено тіло жінки, одягненої в сіру бавовняну футболку, яка лежала в горизонтальному положенні на правому боці зі схиленою головою до правого плеча. Частина одягу жінки в правій верхній третині, комірі та правому рукаві просякнута речовиною бурого кольору, схожою на кров. На шиї жінки також виявлено засохлі нашарування такої рідини. На лівій бічній поверхні шиї цієї жінки виявлено рану з рівними краями (ас. 114-119 т. 1).

Під час дослідження відеозапису цієї слідчої дії в судовому засіданні будь-яких заперечень сторони кримінального провадження не висловили, питання про визнання цього доказу недопустимим не заявлялося.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 27 березня 2021 року з фототаблицею у приміщенні Переяслав-Хмельницького відділення КОБСМЕ проведено огляд трупа ОСОБА_10 . Під час огляду взято змиви з лівої та правої руки, зрізи нігтьової пластини з пальців обох рук, здійснено відбір крові з тіла, а одяг - вилучено в якості речових доказів (ас. 122-125 т.1).

За висновком експерта від 8 червня 2021 року № СЕ-19/111-21/17533-БД встановлено генетичні ознаки зразка крові обвинуваченого (ас. 201-207 т.1).

За даними висновку експерта від 16 червня 2021 року № СЕ-19/111-21/16646-БД на наданому на дослідження руків`ї та клинку предмета, схожого на ніж, виявлено кров людини і клітини з ядрами, а також встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові та клітини з ядрами на руків`ї та клинку предмета, схожого на ніж, збігаються між собою та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 , їх належність обвинуваченому виключається. Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами на руків`ї предмета, схожого на ніж, є змішаними і містять генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого та невстановленої особи жіночої генетичної статі, генетичні ознаки якої виявлено в слідах крові (ас. 240-249 т.1)..

Згідно з висновком експерта від 17 червня 2021 року № СЕ-19/111-21/16625-БД у змиві з правої долоні ОСОБА_8 виявлено кров людини та клітини з ядрами, а в змиві з лівої руки - виявлено кров людини та поодинокі клітини. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові і клітин з ядрами у змиві з правої долоні, які не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_8 та належать невстановленій особі жіночої статі. Походження слідів крові та клітин з ядрами у змиві з правої долоні ОСОБА_8 виключається.

У змивах з лівої долоні не вдалося встановити генетичних ознак слідів крові в зв`язку із недостатньою кількістю біологічного матеріалу (ас. 210 - 220 т.1).

Даними висновку експерта від 30 червня 2021 року № СЕ-19/111-21/16640-БД підтверджується, що на наданих на дослідження підковдрі, наматрацнику (у постанові слідчого -простирадло) та шортах, що були вилучені під час огляду місця події, виявлена кров людини. Встановлені генетичні ознаки (ДНК- профілі) слідів крові на підковдрі, наматрацнику та шортах, які збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_8 та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження слідів крові на цих речах від ОСОБА_8 виключається (ас. 223-237 т.1).

За висновком експерта від 13 липня 2021 року № СЕ-19/111-21/17550-БД на досліджених стаканах, недопалках та кружці, що були вилучені під час огляду місця події, виявлено клітини з ядрами та встановлені їх генетичні ознаки. На одному із стаканів та двох недопалках виявлено клітини з ядрами, що збігаються з генетичними ознаками обвинуваченого. На інших недопалках виявлено клітини з ядрами, що не збігаються з його генетичними ознаками. Проте, на кружці та на одному з недопалків виявлені клітини з ядрами, що є змішаними, і містять ознаки букального епітелію обвинуваченого та невстановленої особи жіночої генетичної статі. На деяких стаканах також виявлені клітини з ядрами, що є змішаними, і містять ознаки букального епітелію обвинуваченого та невстановленої особи, а на деяких стаканах виявлені клітини з ядрами, що є змішаними, і містять ознаки букального епітелію невстановленої особи чоловічої та жіночої генетичної статі (ас. 170-189 т.1).

Згідно з висновком експерта від 8 вересня 2021 року № СЕ-19/111-21/35857-БД встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію свідка ОСОБА_11 . На п`яти стаканах, що були вилучені під час огляду місця події, виявлені змішані генетичні ознаки клітин з ядрами, які містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію свідка ОСОБА_11 (ас. 52-60 т.2).

Висновком експерта від 16 липня 2021року № СЕ-19/111-21/32597-БД встановлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_10 (ас. 192-198 т.1).

Відповідно до даних висновку експерта від 9 вересня 2021 року № СЕ-19/111-21/35853-БД генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами у змиві з лівої руки ОСОБА_10 , на фрагментах зрізів нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом з правої і лівої руки ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа ОСОБА_10 .

Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами у змиві правої долоні обвинуваченого, на 20-гривневій купюрі збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 .

Змішані генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами на руків`ї предмета, схожого на ніж, на руків`ї та клинку предмета, схожого на ніж, підковдрі, наматрацнику та шортах збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) ОСОБА_10 (ас. 63-75 т.2).

Відповідно до даних висновку експерта від 24 червня 2021 року № 121 при експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: колото-різана рана на лівій бічній поверхні шиї у нижній третині з раньовим каналом, який йде з напрямком дещо ззаду наперед, зліва на право, зверху вниз, ушкоджуючи по ходу м`які тканини шиї, стінку лівої загальної сонної артерії, ліву та праву стінки стравоходу, праву загальну сонну артерію, медіальну ніжку грудино-ключично-соскоподібного м`яза праворуч, паріетальну плевру праворуч та проникає у плевральну порожнину. Загальна довжина раньового каналу складає приблизно 10,0 У м`яких тканинах шиї по ходу раньового каналу визначаються переривчасті, інфільтруючі темно-червоні крововиливи. В правій плевральній порожнині виявлено згорток крові розмірами 22,0x22,0x4,0 см та близько 700 мл темно-червоної рідкої крові. Синці на правій щоці, по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній у верхній третині, у кількості 2-х, по зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині, по іншій поверхні правої гомілки у верхній третині, у кількості 2-х, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу.

Смерть її настала від колото-різаного поранення шиї, що починається колото-різаною раною на лівій бічній поверхні шиї з ушкодженням по ходу раньового каналу м`яких тканин шиї, лівої загальної сонної артерії, стінок стравоходу, правої загальної сонної артерії, медіальної ніжки грудино-ключично-соскоподібного м`яза праворуч, паріетальної плеври праворуч, яке супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечами та ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичного та додаткових методів дослідження трупу.

Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї, що починається різаною раною на лівій бічній поверхні шиї з ушкодженням по ходу раньового каналу тканин шиї, лівої загальної сонної артерії, стінок стравоходу, правої загальної сонної медіальної ніжки грудино-ключично-соскоподібного м`яза праворуч, паріетальної праворуч, прижиттєве, виникло незадовго до настання смерті, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та стоїть у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. Згідно з даними судово-медичного медико-криміналістичного дослідження: виявлено одне наскрізне ушкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Найбільша ширина слідоутворюючої частини ранячого знаряддя на рівні занурення в рані не перевищувала 1,6 см (без урахування направлення ліній Лангера та можливого скорочення розмірів клаптя під дією спиртово-оцтового розчину). Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні ушкодження на клапті шкіри не виявлено. На стінках ушкодження на клапті яких-небудь нашарувань та включень не виявлено. Металізації сполуками заліза не виявлено. Тілесне ушкодження у вигляді синця на правій щоці, прижиттєве, утворилося незадовго до настанням смерті потерпілої, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі о такий (такі) та відноситься до категорії Легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді синців по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, по зовнішній передній поверхні лівого стегна у нижній третині, по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, у кількості 2-х, по зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині, по внутрішній поверхні правої гомілки у верхній третині, у кількості 2-х, по ній поверхні правого колінного суглобу, прижиттєві, утворилися біля 5-7 діб до огляду, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі о такий (такі)відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено етиловий спирт у крові - 3,03‰, що стосовно до живих осіб може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (ас. 134-140 т.1).

За даними висновку експерта № 83 від 13 серпня 2021 року смерть ОСОБА_10 наступила приблизно за 9-11 год. до огляду на місці пригоди. Після отриманого тілесного ушкодження вона могла жити хвилини, десятки хвилин. Після нанесення їй тілесних ушкоджень мала змогу робити активні дії незначний проміжок часу, який вимірювався хвилинами, десятками хвилин до втрати свідомості. Будь-яких ознак самозахисту при експертизі трупа не виявлено (ас. 46-47 т.2).

З урахуванням того, що огляд місця пригоди відбувався 27 березня 2021 року у період з 11.57 год. до 13.39 год., смерть ОСОБА_10 орієнтовно настала в період часу з 01.00 год. до 03.00 год. 27 березня 2021 року.

Відповідно до висновку експерта № 143-мк від 30 липня 2021 року при судово-медичному криміналістичному дослідженні клаптя шкіри з лівої бічної поверхні шиї з трупа ОСОБА_42 виявлено одне наскрізне ушкодження з ознаками колото-різаного, яке виникло від дії плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Виникнення виявленого ушкодження на клапті шкіри з лівої бічної поверхні шиї трупа ОСОБА_10 від дії наданого на дослідження клинка ножа не виключається (ас. 31-33 т.2)

Згідно з даними висновку експерта № 37 від 29 березня 2021 року при огляді 27 березня 2021 року ОСОБА_8 у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в лобній ділянці праворуч, у виличній ділянці праворуч, синців на лівій бічній поверхні грудної клітки у середній третині, в лівій поперековій ділянці, які могли бути спричинені від дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі).

Дані тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмета (предметів), яким (якими) було нанесено. Можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі) (ас. 141 т.1).

Відповідно до даних висновку експерта № 97 від 7 вересня 2021 року виявлені на тілі обвинуваченого тілесні ушкодження були спричинені від дії тупого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження спричинено від не менш ніж чотирьох-шести механічних дій тупого твердого предмету (предметів) або при ударі о такий (такі). Враховуючи характер, локалізацію, а також ступінь вираженості ознак загоєння тілесних ушкоджень у вигляді саден в лобній ділянці праворуч, у виличній ділянці праворуч та синця на лівій бічній поверхні грудної клітки у середній третині, термін їх утворення може відповідати 1 добі до моменту огляду. Враховуючи характер, локалізацію, а також ступінь вираженості ознак загоєння тілесного ушкодження у вигляді синця в лівій поперековій ділянці, термін його утворення може відповідати 3-8 добам до моменту огляду (ас. 48-49 т.2).

Згідно з даними висновку експерта від 20 липня 2021 року № СЕ-19/111-21/16654-БД на наданих на дослідження спортивній кофті (об`єкти №№ 1.1-1.5), футболці (об`єкт № 2.1), штанях (об`єкти №№ 3.1, 3.2) та правій (об`єкт № 4.1) і лівій (об`єкт № 4.2) туфлях виявлена кров людини. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на вказаних речах. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на спортивній кофті (об`єкти №№ 1.3, 1.4), на правій (об`єкт № 4.1) і лівій (об`єкт № 4.2) туфлях збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_8 . Походження слідів крові на спортивній кофті (об`єкти №№ 1.3, 1.4), на правій (об`єкт № 4.1) і лівій (об`єкт № 4.2) туфлях від ОСОБА_8 виключається.

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на спортивній кофті (об`єкти №№ 1.1, 1.5), футболці (об`єкт № 2.1), штанах (об`єкти №№ 3.1, 3.2) є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові трупа ОСОБА_10 та букального епітелію ОСОБА_8 .

Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на спортивній кофті (об`єкт № 1.2) не встановлені у зв`язку з присутністю інгібіторів в даному об`єкті.

На паску крові не виявлено (ас. 7-24 т.2).

Відповідно до висновку експерта від 21 липня 2021 року № СЕ-19/111-21/18511-БД на одязі ОСОБА_10 , що був вилучений під час огляду місця події: футболці, бюстгальтері, шкарпетках (1 та П) та на трусах виявлена кров людини, що належить ОСОБА_10 . Генетичних ознак обвинуваченого на ньому не виявлено, за виключенням шкарпеток, які містять змішані генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_10 та букального епітелію ОСОБА_8 (ас. 153-167 т.1).

Згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта № 318 від 12 травня 2021 року ОСОБА_8 на час скоєння інкримінованих йому дій та на час огляду на психічні захворювання не страждав і не страждає; міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності від алкоголю) та потребує лікування від алкогольної залежності на загальних підставах (ас. 28-30 т.2).

Судом першої інстанції досліджений також протокол огляду місця події від 24 липня 2021 року, яким було зафіксовано огляд вхідних дверей до помешкання обвинуваченого. Двері знаходилися у дверній рамці, прикручені саморізами до рами. Під час огляду слідів пошкодження замка дверей не виявлено. На внутрішньому боці дверей був виявлений слід від протектора взуття. Коробка дверей та навісні петлі пошкоджені (ас. 35-36 т.2).

Проте, судом враховано, що протокол складений через три місяці від первинного огляду місця події, більше ніякої інформації в собі не містить, і, як доказ, є недостатнім, оскільки зафіксовані у ньому дані жодним іншим належним та допустимим доказом не підтверджені. На переконання суду, орган досудового слідства формально віднісся до такої слідчої дії, намагаючись усунути попередні прогалини під час огляду місця події. Слідством не встановлено механізм пошкодження дверей, дверної рами, навісних петель дверей та особу, котра спричинила це, вибивши двері.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, які є належними, достатніми, допустимими, в їх сукупності, суд першої інстанції за наслідками судового розгляду дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним, та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що докази, зібрані в рамках даного кримінального провадження, не є беззаперечними та такими, що напряму вказують, що саме ОСОБА_8 скоїв інкриміновані йому дії. Сукупність наданих сторонами та досліджених під час судового розгляду доказів беззаперечно свідчить про те, що саме ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, у тому числі і з показань самого обвинуваченого, вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 .

Перевіряючи версію обвинуваченого щодо можливої причетності до вчиненого злочину свідка ОСОБА_11 , місцевим судом досліджені дані про мобільні телефонні з`єднання та Інтернет з`єднання свідка ОСОБА_11 за добу та впродовж доби після смерті ОСОБА_10 мобільного оператора ПрАТ «Київстар», що були зібрані стороною захисту в якості доказів та надані суду для дослідження в електронному виді. За результатами перевірки встановлено, що належний ОСОБА_11 мобільний телефон та вхідні/вихідні телефонні з`єднання з нього, а також Інтернет з`єднання були зафіксовані в зоні дії базових станцій оператора мобільного зв`язку, що покриває територію як помешкання обвинуваченого, помешкання свідка ОСОБА_40 , так і помешкання ОСОБА_11 . При цьому, судом встановлено, що помешкання обвинуваченого та помешкання свідка ОСОБА_40 , у якого, як вказував свідок ОСОБА_11 , він перебував після гостин в обвинуваченого, мають один азимут (ас. 3-4 т. 3).

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані докази не спростовують версію ОСОБА_11 про те, що він залишив помешкання обвинуваченого під час сварки останнього з ОСОБА_10 та, забравши із собою принесену пляшку самогону, пішов пити далі до ОСОБА_43 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що версія обвинуваченого про ймовірну причетність до смерті ОСОБА_10 свідка ОСОБА_11 , який залишився з нею наодинці, коли обвинувачений пішов відпочивати в свою кімнату, не знайшла свого підтвердження належними та допустимими доказами, та сприйнята судом, як версія приховування своїх дій, чи версія про можливість розвитку події в його фантазії у зв`язку з тимчасовою втратою пам`яті та можливості орієнтуватися внаслідок сильного алкогольного сп`яніння, з чим погоджується й колегія суддів.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що протоколом огляду місця події та відеозаписом до нього спростовуються пояснення обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 говорить неправду, що забрав пляшку з-під самогону, оскільки зранку ця пляшка стояла під столом, оскільки під час огляду місця події пляшка з-під алкогольних напоїв під столом або біля столу виявлена не була. Згідно з даними відеозапису огляду місяці події пляшка з-під горілки виявлена працівниками поліції під час огляду місця події у середині сидіння кухонного куточку.

Що стосується доводів захисника про те, що за відсутності показань померлої ОСОБА_10 , неможливо встановити мотив та умисел, яким міг керуватись ОСОБА_8 , оскільки останній повідомив, що після розпиття спиртних напоїв він ліг спати і нічого не пам`ятає, та, на думку колегії суддів, вони є непереконливими.

Колегія суддів враховує, що, виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Мотив злочину це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Так, мотив злочину є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони умисного складу злочину лише в тих випадках, коли він, по-перше, безпосередньо передбачений в диспозиції закону; по-друге, коли диспозиція закону його не називає, але наявність такого мотиву випливає з характеру діяння. За характером мотиви поділяються на низькі (мотив помсти, корисливі, хуліганські мотиви тощо) і такі, що не мають характеру низьких (жалість, співчуття та ін.)

Стосовно мети злочину, то обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину вона визнається тільки тоді, коли передбачена в диспозиції відповідного закону.

Для встановлення вищевказаних обставин, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу, мотиву та мети винної особи суд першої інстанції дослідив докази, надавши їм оцінку.

Колегія суддів вважає, що при перевірці доводів сторони захисту судом першої інстанції обґрунтовано врахована сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранення, від якого настала смерть потерпілої ОСОБА_10 , поведінку обвинуваченого та потерпілої, що передували події, та характер їх відносин.

Аналізуючи причини, що передували події, та стосунки між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов висновку, що їхнє спільне проживання без реєстрації шлюбу, як чоловіка на 16 років старшого за віком від жінки; обопільне нехтування настановами їхніх батьків про неможливість та беззмістовність їх спільного проживання; спільне, майже систематичне, вживання алкоголю та сварки на побутовому підґрунті могли зумовити вчинення обвинуваченим інкримінованих йому дій під впливом алкоголю.

Окрім того, колегія суддів враховує, що під час судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 склались непрості стосунки, у тому числі, перед вчиненням злочину, про що свідчить наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи, які є прижиттєвими та частина яких утворилася незадовго до настанням смерті потерпілої, а частина тілесних ушкоджень утворилася біля 5-7 діб до огляду, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі о такий (такі) та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані судово-медичного експерта додатково підтверджуються показаннями допитаних в суді свідків ОСОБА_12 та частково свідка ОСОБА_8 .

Завдаючи удару ножем в шию, обвинувачений усвідомлював наслідки своїх дій. Колегія суддів звертає увагу на те, що за результатами проведення судово-психіатричної експертизи експерти дійшли висновку, що в досліджуваний період на момент скоєння інкримінованих ОСОБА_8 діянь він перебував у стані алкогольного сп`яніння; ствердження щодо своєї непричетності до скоєного правопорушення носять ознаки захисної поведінки; в досліджуваний період він не втрачав орієнтування в оточуючій обстановці; дії його були послідовними та цілеспрямованими, поведінка носила звичайний характер з достатньою збереженістю орієнтування у часі та просторі, отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (ас. 30 зв. т. 2).

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано враховано нанесення потерпілій одного удару кухонним ножем, на якому збереглися і були встановлені біологічні сліди лише потерпілої та обвинуваченого, саме в шию, в результаті якого були пошкоджені сонна артерія та гортань ОСОБА_10 , що, з урахуванням наведеного, свідчить, що саме ОСОБА_8 своїми діями спричинив смерть потерпілій.

Окрім того, наведеним вище даними спростовуються і доводи сторони захисту про те, що висновки експертиз, наявні у кримінальному провадженні, чітко не вказують, що саме ОСОБА_8 скоїв вбивство.

Також колегія суддів вважає, що доводи захисника про те, що вибиті вхідні двері будинку, а також механізм їх пошкодження, свідчать про те, що обвинувачений за своїм фізичним станом не міг цього зробити, ґрунтуються на припущеннях і жодними доказами не підтверджені.

Щодо посилань сторони захисту на те, що наявність ДНК-нашарувань обвинуваченого на предметах побуту в будинку, де він проживає, не є фактом, який підтверджує його вину, а відсутність на знарядді злочину папілярних візерунків обвинуваченого спростовує доводи сторони обвинувачення про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, то колегія суддів звертає увагу на те, що на ножі будь-яких слідів сторонніх осіб не виявлено.

Окремо колегія суддів приймає до уваги те, що згідно з висновком експерта на вилучених під час затримання ОСОБА_8 речах виявлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на спортивній кофті (об`єкти №№ 1.1, 1.5), футболці (об`єкт № 2.1), штанах (об`єкти №№ 3.1, 3.2), які є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків крові трупа ОСОБА_10 та букального епітелію ОСОБА_8 . При цьому сліди крові виявлені на вказаних речах у різних місцях, в різній кількості, різної форми. У той же час, згідно з відеозаписом та протоколом огляду місця події під час проведення огляду місця події слідчим наголошувалось на тому, що на простирадлі, де виявлено труп ОСОБА_10 , окрім плями крові невизначеної форми, наявні розбризкані бризки плям, зовнішньо схожих на кров. Наявність плям, помарок та слідів накладення речовини бурого, коричневого та світло-коричневого кольорів, невизначеної форми, з нечіткими краями, які у подальшому визначені як кров, яка належить ОСОБА_10 , на наматрацнику (простирадлі) підтверджується проведеними у кримінальному провадженні та дослідженими судом першої інстанції висновками експертів у сукупності.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що правоохоронцями були втрачені первинні зразки ДНК носіїв крові, що у подальшому призвели до повторного проведення експертиз, і збільшення судових витрат, не підтверджуються наявними у справі доказами, і стороною захисту такі докази не наведені.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, які взаємодоповнюються та узгоджуються між собою, та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що під час апеляційного розгляду доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого щодо невинуватості останнього у вчиненні злочину не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають до задоволення.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим, то колегія суддів враховує таке.

Колегія суддів враховує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина перша статті 50 КК України). Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (частина друга статті 50 КК України).

Статтею 65 КК України встановлено загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання .

Наведене свідчить, що загальні засади призначення покарання поширюються на всі злочини, незалежно від ступеня їх тяжкості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому дотримався наведених вимог закону.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та розміру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які зазначені в установчій частині вироку, тобто, і ті дані, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі як на такі, що не враховані судом. Також, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, судом враховані обставини, що обтяжують його покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, а саме, у виді 10 років позбавлення волі, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Доводи прокурора про те, що судом при призначенні покарання не враховано, що обвинувачений не відшкодував завдані збитки, у скоєному не розкаявся, вибачення у матері вбитої не просив, колегія суддів вважає непереконливими.

Так за матеріалами справи цивільний позов потерпілою не заявлявся, що не позбавляє потерпілу права у подальшому пред`явити позов до обвинуваченого.

Окрім того, судом враховано, що обвинувачений не визнав вину, про що зазначено й у самому вироку, а визнання винною особою вини або відсутність такого визнання - це право обвинуваченого, і, на противагу такій обставині, як щире каяття, яка є пом`якшуючою і підлягає безумовному врахуванню при призначенні покарання, невизнання обвинуваченим своєї вини не може бути обставиною, що обтяжує покарання.

Окремо колегія суддів враховує, що диспозиція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, і за вказане кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 визнаний винуватим, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкості, даних про особу обвинуваченого, призначене ОСОБА_8 покарання не є занадто м`яким або не справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання та постановлення в цій частині свого вироку, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора, захисника та обвинуваченого не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4