КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 26.08.2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0011263 від 09.12.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.08.2023 року включно з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 гривень.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час доби з 21.00 год. по 06.00 год.

Апелянт вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не надано доказів на підтвердження наведених ним обставин, зокрема, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 переховувався від суду, перешкоджав кримінальному провадженню, оскільки в суді не доведено вручення хоча б однієї повістки чи іншого повідомлення про необхідність з`явитися до суду.

Також вказує, що висновки суду про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та наявність ризиків того, що останній може ухилятися від суду чи продовжити злочинну діяльність суперечать показанням обвинуваченого, який зазначав, що має постійну роботу та має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується письмовими доказами, а саме свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей ОСОБА_6 , однак суд не взяв ці докази до уваги та не дав їм належної оцінки.

Крім того, сторона обвинувачення не довела, а суд в свою чергу не обґрунтував конкретними доказами неможливість та недостатність запобігання ризиків шляхом застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - захисник не просив розглядати дану апеляційну скаргу за участю сторін, а від інших учасників кримінального провадження також не надходило клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/755/484/23 (справа №755/7106/19) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скаргизахисника, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0011263 від 09.12.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2023 року обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук, надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Дніпровського районного суду м. Києва для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а судове провадження стосовно ОСОБА_6 зупинено до його розшуку.

27 червня 2023 року працівниками Дніпровського управління поліції Головного управління поліції в м. Києві було затримано ОСОБА_6 та доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду якого ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року вказане клопотання прокурора задоволено та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26.08.2023 року включно з визначенням застави.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, конкретні обставини кримінального провадження, відсутність місця роботи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодноразово повідомлявся судом належним чином про дату, місце та час судових засідань, однак до суду не з`являвся, тобто таким чином перешкоджає розгляду кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може продовжувати ухилятись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, в судові засідання по розгляду даного кримінального провадження не з`являвся, у зв`язку з чим перебував у розшуку, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_6 переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість застосування стосовно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, є безпідставними, оскільки в клопотанні прокурора про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а посилання апелянта на наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, а саме те, що він одружений, має трьох неповнолітніх дітей, які разом з дружиною перебувають на його утриманні, не можуть слугувати безумовною підставою для застосування до ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її скасування та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 26.08.2023 року включно,з визначенням застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3