Справа №463/5438/23
Провадження №1-кс/463/4575/23
У Х В А Л А

10 липня 2023 року м. Львів

Cлідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 22.11.2021 року про закриття кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 22.11.2021 року про закриття кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

22.11.2021 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчих дій. Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та порушує його права і законні інтереси.

Зазначене, на думку скаржника, призвело до прийняття слідчим невмотивованої та необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження, яку скаржник просить скасувати.

Скаржник в судове засідання не з`явився подав клопотання про відкладення судового засідання, оскільки не може з`явитись в судове засідання з поважних причин, однак таких не назвав, доказів поважності суду не надав.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. До судового засідання скерував на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим, до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому законом порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Згідно відомостей витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні №0000156, відомості внесено на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 22.11.2021 року, кримінальне провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташоване у м. Львові з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого підполковник ОСОБА_6 виготовив сфальсифіковану Характеристику, в якій підробив замість його безпосереднього начальника підполковника ОСОБА_7 висновок «Займаній посаді не відповідає» та рекомендації: «Клопочу про звільнення підполковника ОСОБА_3 з військової служби в запас на підставі підпункту «ж» пункту 2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем». Причому, періодичне оцінування його службової діяльності за визначений період не проводилось. Надалі, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного наміру, зловживаючи своїм службовим становищем, дав вказівку своєму підлеглому прапорщику ОСОБА_8 підробити підпис підполковника ОСОБА_7 . В зв`язку з чим, прапорщик ОСОБА_8 засвідчив сфальсифіковану характеристику підробленим підписом полковника ОСОБА_7 . В подальшому, підполковник ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, надав сфальсифіковану характеристику на розгляд атестаційної комісії, як підтвердження його невідповідності займаній посаді. Як наслідок, комісією прийнято висновок наступного змісту «Займаній посаді не відповідає» «Доцільно звільнити з військової служби в запас на підставі підпункту «ж» пункту 2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем». Рішення атестаційної комісії оформлено протоколом №7 від 09.04.2020 року. 13.04.2020 року дану характеристику подано до Головного управління ВСП разом з поданням та іншими документами про прийняття рішення щодо його звільнення з військової служби. За результатами розгляду зазначених документів, в тому числі і сфальсифікованої характеристики, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про його звільнення з військової служби, про що видано відповідний наказ від 23.09.2020 №119.

Під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема:

-допитано в якості свідка начальника групи контролю виконання заходів у зонах діяльності відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , який вказав, що особисто протягом 2020 року складав на нього дві службові характеристики, які долучались до матеріалів службових розслідувань. Також характеристики на нього складалися працівниками відділення персоналу штабу ЗТУВСП, які він підписував у відповідній графі. Оглянувши подані заявником характеристики, вказав, що з упевненістю може повідомити, що ці підписи належать йому, та він підписував ці характеристики особисто. При цьому, меншу за змістом характеристику готував він особисто, а іншу більшу за змістом, готували на основі його працівники штабу, та надали йому на підпис, і відповідно він її підписав

-допитано в якості свідка сержанта-менеджера 3 категорії відділення персоналу штабу, штаб-сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , який вказав, що жодних документів, які розглядались на атестаційній комісії він не готував та не підписував. Ознайомившись з наданою характеристикою, зазначив що вона складена безпосереднім начальником ОСОБА_3 . ОСОБА_7 та вкінці підписана ним особисто.

-допитано в якості свідка заступника начальника штабу начальника відділення персоналу, підполковника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який вказав що жодних документів, які розглядались на атестаційній комісії він не готував та не підписував. Ознайомившись з наданою характеристикою, зазначив що вона складена безпосереднім начальником ОСОБА_3 . ОСОБА_7 та вкінці підписана ним особисто.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи скаржника стосовно того, що слідчий ДБР не перевірив обставини, що свідчать про вчинення кримінальних правопорушень на які вказано у заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи. В даному кримінальному провадженні слідчим ДБР перевірено обставини викладені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та встановлено відсутність складу вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Крім цього, слідчим вірно зауважено, що характеристика не являється офіційним документом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів - караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У примітці до ст. 358 КК України визначено, що під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених нижче критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Передусім офіційний документ як предмет злочину має відповідати такими ознакам:

-документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами;

-зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків чи може бути використана як документи докази у правозастосовчій діяльності.

Одночасно правозастосування це владна діяльність компетентних органів та посадових осіб з підготовки і прийняття індивідуального юридичного рішення в юридичній справі на основі юридичних фактів і конкретних правових норм. Також поняття правозастосування можна визначити як управлінську діяльність органів державної влади, зокрема їх посадових осіб, а також уповноважених державою суб`єктів з винесення конкретно-індивідуальних приписів, якими на одних учасників правовідносин покладаються обов`язки, а іншим-надаються права.

Службова характеристика від 09.04.2020 року не являється офіційним документом, оскільки відображає аналіз служби особи його керівником за певний період та не спричинила наслідків правового характеру, оскільки сама по собі не була підставою для звільнення ОСОБА_3 , складена у довільній формі та не мав реквізитів, притаманних офіційним документам.

Отже враховуючи наведене, вбачається що слідчим проведено повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року та вірно встановлено відсутність у фактах викладених ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, а відтак підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що ні в судовому засіданні, ні в ході досудового слідства за наслідкам проведення необхідних слідчих дій, не здобуто даних, які вказують на наявність кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, в зв`язку з чим підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись вимогами статей 284,303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 22.11.2021 року про закриття кримінального провадження №0000156 від 05.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1