Справа № 496/3074/22
Провадження № 1-кп/496/274/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон, Луганської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , звання «матрос», раніше судимого 02 серпня 2021 року Приморським районним судом м. Одеса за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі зі застосуванням ст.ст. 75,76 КК України у вигляді іспитового строку 1 рік з покладенням обов`язків, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 17 квітня 2022 року приблизно о 19:00 годині, більш точного часу не встановлено, будучи раніше засудженим 02 серпня 2021 року. Приморським районним судом м. Одеса за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, проходячи по провулку Морський, біля будівлі №16, с. Дачне, Одеського району, Одеської області, на узбіччі, виявив поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною світло- бежевого кольору, з двома гумовими резинками зеленого кольору в кількості двох штук, в якому знаходилась порошкоподібна речовина світло-бежевого кольору, зовні схожа на психотропну, після чого діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної- речовини без мети збуту, для власного споживання, підібрав зазначений поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною світло-бежевого кольору, з двома гумовими резинками зеленого кольору в кількості двох штук, які поклав до зовнішнього лівого карману куртки, і таким чином, незаконно придбав порошкоподібну речовину світло-бежевого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонений - РУР (1- феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст якого складає 0,751г та 0,753г, що більше ніж невеликий розмір, передбачений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Таблицею І списку №2 виданого в її розвиток переліку наркотичних засобів;' психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, та продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, почав нести вказану речовину про собі без мети збуту для власного споживання та в подальшому біля домоволодіння АДРЕСА_2 був зупинений працівниками військової служби правопорядку, які викликали на місце працівників СОГ ВП №2 ОРУП №2 "УНП в Одеській області, в подальшому у присутності останніх ОСОБА_4 видав вказану порошкоподібну речовину світло-бежевого кольору.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Пояснив, що висновки для себе зробив і просив призначити мінімальне покарання.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання, психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, щире каяття.

Обставини відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, по місцю служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий та на шлях виправлення не став, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено та призначає покарання у межах, встановлених санкцією ч.2 ст.309 КК України, у виді позбавлення волі.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно положень ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Щодо застосування остаточного покарання ОСОБА_4 з урахуванням вироку Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року, то суд враховує правові позиції та висновки щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17). Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно. У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками. Вказане тлумачення закону про кримінальну відповідальність становить усталену практику, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та новий - виконуються самостійно. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 лютого 2022 року в справі № 673/370/19.

Враховуючи те, що вирок Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року залишився незмінним і ухвалене у ньому рішення про звільнення від покарання ОСОБА_4 з іспитовим строком зберігає свою законну силу, то положення щодо складання або поглинання покарань у даному випадку не застосовуються.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року яким ОСОБА_4 засуджений до 1 року обмеження волі та на підставі ст. ст. 75, 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказаний вирок підлягає самостійному виконанню.

Відомості щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження - суду не надавалися.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Судові витрати відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався у даному кримінальному провадження, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у даному кримінальному, так як останній перебуває під вартою у кримінальному провадженні за №0000205 від 01.06.2023 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Керуючись ст.ст. 124, 371-373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати по справі у сумі 1716,20 грн. за проведення експертизи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1