Справа № 135/169/22
Провадження № 1-кп/147/10/23
У Х В А Л А

іменем України

29 червня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа виконання покарань №1» в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 29.11.2021, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст.190 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, аргументуючи свої вимоги тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та при подальшому його продовженні Ладижинським міським судом Вінницької області та Тростянецьким районним судом Вінницької області, що повністю виправдовують продовження терміну дії обвинуваченому ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Зазначив, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обмежить вільне пересування ОСОБА_4 , що матиме превентивне значення для заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також запобігатиме вчиненню нового кримінального правопорушення, впливу на свідків, знищенню або спотворенню речових доказів та документів та переховуванню від суду. З огляду на зазначені обставини запобігати вказаним ризикам шляхом продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо. За вказаних обставин прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, зазначив, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, тому просив клопотання задовольнити, також просив суд не зменшувати заставу і залишити її у встановленому слідчим суддею розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження строку застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, вказав, що уже тривалий час перебуває в умовах ув`язнення, і суд не зменшує розмір застави, до суми, яка була б для нього доступною, водночас він стверджує, що є добрі люди, військові, які йому допоможуть внести заставу, є люди які допоможуть йому знайти житло, впливати ні на кого він не буде, ухилятися від суду він не буде. З урахуванням наведеного заявив клопотання про зменшення розміру застави до мінімального.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечила, зазначила, що підтримує клопотання свого підзахисного в повному обсязі та просила зменшити розмір застави до мінімального. Зазначила, що сторона обвинувачення не наводить конкретних даних, а клопотання ґрунтується на припущеннях, що ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 неодноразово судимий. Захисник звернула увагу на те, що обвинувачений перебуває під вартою доволі довго.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заявлене прокурором клопотання.

Заслухавши думки учасників процесу, які прибули в судове засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України - за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді клопотання суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 , які відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких та тяжких, суворість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, обставини, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході не відпали, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. З огляду на встановлені обставини при розгляді клопотання, суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості ухилення обвинуваченого від суду та впливу на свідків та потерпілих, вчинення нового кримінального правопорушення. Зазначені ризики не зменшилися.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушень, не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслуговує також на увагу те, що ОСОБА_4 раніше судимий за корисливі злочини, і знову обвинувачується у вчиненні корисливого кримінального правопорушення. Крім цього, наявність обґрунтованих ризиків вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та суду, підтверджується відомостями про місце проживання ОСОБА_4 , який є уродженцем м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , тимчасово, до часу затримання, проживав в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Також ризик можливого продовження злочинної діяльності посилюється тим фатом, що ОСОБА_4 не працевлаштований. З урахуванням наявності попередньої судимості наведене вказує на обґрунтованість позиції прокурора у поданому клопотанні про наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися.

Тому з урахуванням цих обставин в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , варто вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Наведені вище обставини повністю спростовують доводи сторони захисту про відсутність будь-яких ризиків, які б могли слугувати підставою для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, такі доводи не можуть вважатися обґрунтованими.

Відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, суди при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу, мають ураховувати як відповідний ризик запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. Крім того, у п. 8 рекомендацій РСУ щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року зазначено, що до нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, слід віднести військову агресію проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Тому, доводи обвинуваченого про те, що введення на території України воєнного стану зменшує наявні ризики, не відповідають чинному законодавству.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

У ході судового розгляду з`ясовано, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування, жодних заборон застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом його здоров`я на даний час немає.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст.190 КК України, відсутність в обвинуваченого місця роботи та постійного проживання, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході не відпала, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, а також особу обвинуваченого, вік, стан його здоров`я та стадію розгляду кримінального провадження, суд визнає обґрунтованим клопотання прокурора та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з альтернативною можливістю внесення застави, яку з урахуванням корисливого характеру злочину та його обставин, відповідно до положень п.2 ч.5 ст.182 КПК України варто залишити у визначеному раніше розмірі у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір альтернативної застави, на переконання суду, відповідає наявним ризикам та є достатнім для їх мінімізації.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави до мінімального, суд вважає його необґрунтованим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з ч.4 та ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на наведене, суд вважає, що розмір застави ОСОБА_4 , який обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжкого злочину було встановлено у межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого злочину, який є співрозмірним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених обов`язків, за умови внесення застави забезпечить виконання процесуальних рішень.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одночасно суд вважає необхідним відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, у разі внесення ним застави.

Посилання сторони захисту в судовому засіданні на тривалий розгляд справи і як наслідок досить тривалий термін перебування під вартою суд не може вважати спроможними, адже тривалість розгляду справи залежить від об`єктивних обставин, які не залежать від волі суду та/або учасників судового провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 27 серпня 2023 року включно.

Заставу, визначену ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.12.2021, залишити без змін у раніше визначеному розмірі.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки: прибувати на виклики суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу прокурора чи суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Ухвалу направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1», яка знаходиться за адресою: вул. Брацлавська, 2, місто Вінниця, 21100, для виконання та вручення обвинуваченому.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду виготовлено та оголошено об 11 годині 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1