СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3141/23
ун. № 759/9463/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів клопотання для визначення підсудності про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час розгляду захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про направлення матеріалів клопотання до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення провадження за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Клопотання обґрунтоване тим, що органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні визначено слідче управління ГУНП України в Київській області, яке територіально знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Дегтярівська 6а, та відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м.Києва.

За таких обставин сторона захисту вважає, що звернення слідчого з таким клопотанням до Святошинського районного суду м. Києва, територіальна юрисдикція якого не поширюється на орган досудового розслідування - слідче управління ГУНП в Київській області за його зареєстрованим місцезнаходженням як юридичної особи, прямо суперечить вимогам п.1 ч. 2 ст. 132 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 подане клопотання підтримали.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Розглянувши подане клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 3 КПК України, кримінальне провадження це - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000476 від 01.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, здійснюється СУ ГУНП в Київській області.

Посатновою заступника начальника майора поілції м. Клівняк від 25.11.2022 року, у зв`язку зі складністю розслідування зазначеного кримінального провадження та необхідністю виконати зазначений обсяг слідчих (розшукових) дій призначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному правадженні та визначено слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 старшим групи слідчих, а також місцем проведення досудового розслідування визначено місцезнаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП - Святошинський район міста Києва (м. Київ, вул. Святошинська 2а).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається:1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано клопотання в межах досудового розслідування, ключове значення мають дві підстави: 1) територіальна юрисдикція місцевого суду; 2) знаходження органу досудового розслідування в межах територіальної юрисдикції місцевого суду.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини, зокрема як порушення вимог п.1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності, внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (п.98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Згідно з пунктом 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КПК України досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

При цьому, у чинному кримінальному процесуальному законі визначено органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні структурні підрозділи державних установ - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

При цьому за п. 8 ч. 1 ст. З КПК керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Виходячи з дефініції поняття «керівник органу досудового розслідування» можна зробити висновок про те, що можуть бути створені такі органи досудового розслідування:

1) в органі Національної поліції, органі безпеки, органі, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органі Державного бюро розслідувань: головне слідче управління; слідче управління; відділ; відділення;

2) у Національному антикорупційному бюро України головний підрозділ детективів; підрозділ детективів; відділ детективів; підрозділ внутрішнього контролю.

З огляду на зазначене, в органі Національної поліції, органі безпеки, органі, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органі Державного бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України створено розгалужену систему органів досудового розслідування.

Згідно з п. З розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого поширюється на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього.

Для визначення місця знаходження органу досудового розслідування необхідно проаналізувати структуру правоохоронного органу, оскільки орган досудового розслідування є одним зі структурних підрозділів такого органу та, відповідно, розташований за місцем знаходження такого правоохоронного органу.

Так, згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції (ч. 2 цієї статті). Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України (ч. 3 цієї статті).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 15 Закону територіальні органи поліції можуть бути утворені: в Автономній Республіці Крим; областях; містах Києві та Севастополі; районах; містах; районах у містах; міжрегіональні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі було утворено 26 головних управлінь Національної поліції як юридичні особи публічного права.

Ці управління мають таку структуру:1) апарат: керівництво, слідче управління, управління (відділ) карного розшуку (у складі кримінальної поліції) тощо;2) відділ поліції: керівництво, слідчий відділ (відділення), відділ (сектор) кримінальної поліції тощо;3) відділення поліції (у складі відділу поліції): керівництво, слідче відділення, сектор кримінальної поліції тощо.

Отже, органи досудового розслідування (слідчі управління, слідчі відділи, слідчі відділення) розташовані відповідно у територіальних органах поліції, одні з яких мають статус юридичних осіб публічного права (головні управління Національної поліції в областях), а інші - ні, але виступають їх територіальними (відокремленими) підрозділами (відділи поліції). При цьому як головні управління Національної поліції в областях, так і відділи поліції мають чітко визначену поштову адресу, а також територію, на яку поширюється їх юрисдикція.

Тому місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування Національної поліції є місце розташування (реєстрації) територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу, який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслідування.

Оскільки, в даному кримінальному провадженні, досудове розслідування здійснюється відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області, що територіально знаходиться в межах Святошинського району міста Києва, то розгляд вказаного клопотання знаходиться в межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст.7, 9, 38, 132 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів клопотання для визначення підсудності про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1