Справа № 932/4106/23
провадження № 1-кс/932/1688/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утримані малолітніх дітей не має, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, визначити підозрюваному заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на наявність ризиків передбачених пунктами 1, 5 статті 177 КПК України.

Так, обґрунтовуючи ризик щодо якого ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, слідчий посилається на те, що підозрюваний може переховуватись від суду, що підтверджується, тим, що він вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання. Також підозрюваний не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання.

Крім того, слідчий враховує той факт, що ОСОБА_5 зареєстрований у Харківській області, с. Чугуновка, а тому з метою уникнення покарання може з легкістю покинути територію міста Дніпра, послідкувавши до Харківської області та переховуватися там.

Обґрунтовуючи ризик щодо якого ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий зазначає, що підозрюваний неодноразово судимий, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та не бажання виправитися. Крім того, підозрюваний будучи особою працездатною, здоровою та молодою, на час вчинення злочину ніде не працював (не має постійного місця роботи) та не навчався, а отже немає джерела доходу та фінансової стабільності, а тому є ризик того, що останній знову вчинить в тому числі і корисливий злочин з метою отримання благ/грошових коштів задля свого існування чи з інших мотивів.

На судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного тримання під вартою та не обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як надто суворого, вказуючи про достатність застосування до нього домашнього арешту, за місцем свого проживання де він мешкає постійно разом із співмешканкою. Свою причетність до злочину вказаного в повідомленні про кримінальне правопорушення заперечив, зазначаючи про те, що він ніколи не бачив вилучену у нього вогнепальну зброю та об`єктивно не міг її мати при собі. Він був одягнутий в тісний спортивний костюм, а отже пістолет у нього одразу би помітили громадяни. Він буде доводити свою невинуватість вимагаючи допитати свідків та вивчити відео з камер спостереження, які неодмінно зафіксували всі події. Він при його затриманні одразу повідомив, що предмет, який йому «засунули» йому не належить, а також повідомив, що щодо нього діє умовний строк. Він навіть відчув коли холодний предмет прикладали до його пальців, проте не може сказати до яких пальців. Якщо послідовно вивчити його дії за короткий період до його затримання то стане зрозумілим, що зброї у нього не було та він не міг нею розмахувати та погрожувати оточуючим. Вважає, що зброя у нього з`явилася, оскільки щодо нього існувала підозра в співучасті з ОСОБА_8 при здійсненні крадіжки, з яким він знайомий та спілкувався, проте з яким він не вчиняв за спільною змовою злочину. Він не здатен користуватися вогнепальною зброєю та не має засобів для переховування від слідства та суду.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 наполягала на застосуванні більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, вказавши на необґрунтованість усіх зазначених прокурором ризиків, суворість запропонованого прокурором запобіжного заходу, необґрунтованість підозри.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, що наведені вище. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001168 від 27 квітня 2023 року, повідомленням про підозру від 28 квітня 2023 року, яке було вручене останньому 28 квітня 2023 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він маючи умисел, спрямований на придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, у невстановлений спосіб, розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292), придбав предмет схожий на пістолет та, продовжуючи свою злочинну діяльність, став носити його при собі вулицями міста Дніпра, тим самим почав носити при собі вогнепальну зброю, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу, до моменту вилучення, тобто 27.04.2023 року.

Так, 27.04.2023 року у період часу з 21 години 03 хвилин до 21 години 50 хвилин співробітниками Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де у ході проведення особистого обшуку було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/15301-БЛ від 28.04.2023 року, є вогнепальною зброєю, пістолет наданий на дослідження виготовлений шляхом переробки саморобним способом з виробу, що не був вогнепальною зброєю; є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом з виробу, що не був вогнепальною зброєю сигнального (стартового) пістолета мод. SUR-2608, № НОМЕР_1 , калібру 9mmP.A. Knall (виробництва Туреччини), призначеного для подачі звукових сигналів з використанням холостих (шумових) патронів калібру 9 mmP.A. Knall, шляхом видалення з ствола нез`ємного захисного елемента заглушки, що перешкоджала проведенню пострілів кінетичними снарядами та заглушення газовідвідного отвору; пістолет для проведення пострілів придатний, який ОСОБА_5 не маючи відповідного передбаченого законом дозволу придбав та носив при собі, до моменту вилучення.

Дії, ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною першою статті 263 КК України, як незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом затримання у порядку статті 208 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; постановою про призначення судової експертизи зброї; висновок експерта № СЕ-19/104-23/15301-БЛ від 28 квітня 2023 року; постановою про призначення судової дактилоскопічної експертизи; висновком експерта № Се-19/104-23/15298-Д від 28 квітня 2023 року.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній розуміє високу ймовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в разі доведення факту скоєння даного злочину, оскільки його вчинено під час іспитового строку (вирок Орджоникидзевского районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року), порушення якого вже за ухваленим вироком передбачає покарання у виді трьох років позбавлення волі, до якого може бути додано повністю або частково покарання за вчинення зазначеного злочину, максимальна відповідальність за вчинення якого становить сім років позбавлення волі.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає недоведеним, оскільки підозрюваний хоча був судимий за вчинення злочинів, проте вони не були пов`язані із зброєю, після його засудження інших правопорушень він не вчиняв, обставини справи не свідчать про його схильність до вчинення інших правопорушень.

Слідчому судді не надані дані, які б свідчили про недотримання підозрюваним умов іспитового строку, при тому, що контроль щодо нього було встановлено у м. Харків та продовжено у м. Дніпро та в цей період було оголошено воєнний стан. При цих всіх обставинах підозрюваний, за його поясненнями, які не були спростовані прокурором, жодного разу не порушив покладені на нього обов`язки відповідно до яких він зобов`язаний був періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти останнього про зміну місця проживання.

Зазначаючи про вказаний ризик прокурор посилається на відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, відсутність постійного доходу, його попередню судимість, схильність до вчинення злочинів, відсутність бажання виправлятись, що само по собі без сукупності інших обставин, з урахуванням наведених вище міркувань слідчого судді, є недостатнім для відповідних висновків.

Так, прокурор наводячи вказані твердження не надає при цьому слідчому судді жодних документів з яких можливо б було встановити репутацію (характеристику) підозрюваного за місцем проживання, його перебування або відсутність перебування на обліку лікаря нарколога та психіатра, відповідних відомостей з органу пробації, відповідальні особи якого постійно здійснювали контроль за підозрюваним, а надана ними інформація вважається достатньо об`єктивною з приводу того чи все ж таки схильний він до вчинення злочинів чи ні та став на шлях виправлення чи ні.

Не надає прокурор і копії вироку на який при цьому посилається як основний доказ схильності підозрюваного до вчинення інших кримінальних правопорушень. Вказуючи про те, що підозрюваний неодноразово судимий слідчий в клопотанні та прокурор на судовому засіданні не наводить відповідних доказів. З матеріалів справи, зокрема вимоги про судимість, вбачається один випадок притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за вказаним вироком суду.

За цих всіх встановлених обставин, а також підтвердження одного ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду і ступеня обґрунтованості підозри, слідчий суддя вважає, що запобігти встановленому ризику, можливо шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, передбаченого статтею 181 КПК України, оскільки ним передбачено ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрювану особу, які обумовлюють її постійне місцезнаходження за місцем проживання та негайне реагування правоохоронних органів в разі їх не виконання.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких захисник та підозрюваний заявляли про їх недостатність та суперечливість, можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі від трьох до семи років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; наявність у нього соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність у нього офіційного місця роботи; не повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на не доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя також врахував, що висновок прокурора про неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу фактично не аргументований переконливими обставинами та носить формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість злочину.

З наведених підстав також вбачається неможливість застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів ніж запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 57 діб, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Для виконання запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваного доставити у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 24 червня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1