В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 03.03.2023 року за № 0000353, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має вищу освіту, працює провідним лікарем ветеринарної медицини хіміко-токсикологічного відділу Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, не одружений, не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06.06.2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто отримав повістку про необхідність прибуття 07.02.2023 року за викликом до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 для подальшої відправки до складу команди військової частини НОМЕР_1 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який розпочався і діє в Україні на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 року, в умовах воєнного стану, введеного в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, Законом України № 2102-ХІ від 24.02.2022 та продовженого у встановленому порядку.

Після цього ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, який підлягав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, отримавши повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 та будучи обізнаним з її змістом, не бажаючи проходити військову службу під час мобілізації з особистих мотивів та з`являтись у визначену дату, час та місце для проходження військової служби, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин не прибув 07.02.2-23 року та у наступні дні до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою, про причини своєї неявки не повідомив, чим порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації (військової частини НОМЕР_1 ) та ухилився від призову на військову служб під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 КК України в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

25.07.2023 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та всіх істотних для даного кримінального провадження обставин за правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ст. 336 КК України.

ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину, активно співпрацював з органом досудового розслідування, надавав показання щодо обставин його вчинення, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Під час укладання угоди також враховано: характер і тяжкість обвинувачення ОСОБА_4 свідчить про вчинення нетяжкого злочину; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження полягає у забезпеченні притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення з метою його виправлення, що вплине на усвідомлення іншими особами караності злочинних діянь, сприятиме формуванню в суспільстві правосвідомості та свідчитиме про невідворотність покарання, а також у можливості прискорити кримінальне провадження, скоротити витрати на використання робочого часу судових та правоохоронних органів;; відсутність матеріальної шкоди від вчиненого кримінального правопорушення; відсутність потерпілих у провадженні.

Сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 469 КПК України угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості може бути укладена у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом було з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Підтвердив, що у повному обсязі визнає всі обставини злочину, викладені у обвинувальному акті. У скоєному розкаюється.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 336 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, потерпілими у кримінальному провадженні будь-які особи не визнавалися.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійну роботу, з урахуванням щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.07.2023 року між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляцій, які можуть бути подані з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя Ірина МОРОЗОВА