Провадження № 1-кс/592/5547/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалам досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002724 від 18.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно, яке мотивується тим, що у провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області знаходиться об`єднане кримінальне провадження, зареєстроване 18.07.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002724, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 190 КК України. В липні 2022 року у громадянина ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на одержання протиправним шляхом під погрозою застосування насильства грошових коштів в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень від раніше знайомого йому громадянина ОСОБА_5 . З цією метою ОСОБА_4 залучив до реалізації даного умислу раніше знайомого громадянина ОСОБА_6 . У зв`язку з викладеним починаючи з липня 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування на даний момент не встановлено), ОСОБА_4 та ОСОБА_6 діючи спільно, досягнувши попередньої змови на вчинення злочину, з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 під погрозою нанесення тілесних ушкоджень різного характеру та ступеню тяжкості висунули усну вимогу потерпілому ОСОБА_5 передачі грошових коштів у сумі 100 000 грн. в рахунок оплати неіснуючого боргу. У подальшому у зв`язку із відмовою ОСОБА_5 у передачі грошових коштів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 діючи спільно, з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протягом часу з липня 2022 року по 23.08.2023 систематично висловлювали погрози ОСОБА_5 застосувати відносно нього фізичне насильство у вигляді спричинення тілесних ушкоджень у разі відмови останнім від передачі грошових коштів у сумі 100 000 гривень в рахунок оплати неіснуючого боргу, які ОСОБА_5 сприймав як реальну загрозу для життя та здоров`я. Зокрема ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , діючи спільно, з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення 16.08.2023 близько 18.00 год., погрожуючи ОСОБА_5 нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв як реальні, знаходячись в салоні транспортного засобу «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 129 висунули вимогу потерпілому ОСОБА_5 про надання грошових коштів у сумі 100 000 грн. У подальшому діючи з метою доведення злочинного умислу до кінця та отримання грошових коштів ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , діючи спільно, з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення 23.08.2023 близько 16 год. 40 хв. знаходячись на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , погрожуючи ОСОБА_5 нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, позбавленням волі вимагали грошові кошти у сумі 96 000 грн. У свою чергу, ОСОБА_4 з метою підкріплення своєї вимоги та подальшого залякування потерпілого наніс ОСОБА_5 три удари кулаком правої руки у ділянку обличчя. Потерпілий ОСОБА_5 , побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи фізичну перевагу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не чинив активних дій, спрямованих на припинення злочинних дій останніх. Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних протиправних дій, які виразилися у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. 23.08.2023 близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 . побачив раніше знайомого ОСОБА_5 . Зупинивши останнього та вступивши з ним в розмову ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном ОСОБА_5 марки «Samsung», моделі SM-0A042F, шляхом обману, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, під приводом телефонної розмови попросив у потерпілого ОСОБА_5 передати йому вказаний телефон для розмови. У свою чергу, потерпілий ОСОБА_5 , довірившись ОСОБА_4 , добровільно передав йому у руки свій мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM-0A042F. У подальшому ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, отримавши мобільний телефон у руки, з метою підкріплення у потерпілого враження про намір здійснення телефонної розмови розпочав говорити по телефону та переконавшись, що потерпілий будучи обманутим не усвідомлює злочинний намір ОСОБА_4 заволодіти телефоном, тримаючи вказаний телефон у руках,сів в автомобіль та поїхав з місця події, заволодівшив такий спосіб мобільним телефоном марки «Samsung» моделі SM-0A042F шляхом обману. Отриманим за рахунок обману мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд обернувши у власне володіння, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 шкоди на суму 3 000 гривень. Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних протиправних дій, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство).

24.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до інформації зазначеної у Витягу «НАІС» по реєстраційній картці транспортного засобу встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником транспортного засобу марки «Volvo S70», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. Крім того, санкція ч. 4 ст. 189 КК України, за ознаками якої кваліфікуються дії підозрюваного ОСОБА_4 передбачає також конфіскацію майна як додатковий вид покарання, а тому накладення арешту на належне підозрюваному майно дозволить забезпечити виконання цього виду покарання.

Слідчий підтримала клопотання у повному обсязі, надавши заяву і просила розглядати його без її участі та участі підозрюваного ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 в судове засідання не викликався на підставі ст. 172 ч.2 КПК України.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.ч.1-3, 6 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3--1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проаналізувавши надані слідчим доводи та докази з приводу даного клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на зазначене слідчим майно ОСОБА_4 , враховуючи що на час розгляду подання йому 24.07.2023 року була пред`явлена обгрунтована підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 190 КК, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, і він має процесуальний статус підозрюваної особи (а.с. 44-46). Також, право власності ОСОБА_4 підтверджується інформацією з Витягу «НАІС» по реєстраційній картці транспортного засобу встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником транспортного засобу марки «Volvo S70», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . (а.с.51)

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ст. старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт рухомого майна, що на праві власності належать ОСОБА_4 , а саме: транспортного засобу марки «Volvo S70», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1