Справа № 212/2688/21
У Х В А Л А

31 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020, № 0000027 від 12.03.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, одруженого, не судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення застави, та про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на 2 місяці, які обґрунтував наявністю ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме: щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ними інших кримінальних правопорушень; щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , - передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому з наведених підстав вважав клопотання сторони захисту обвинувачених про зміну запобіжного заходу не підлягаючими задоволенню. Крім того, заперечив проти зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з цілодобового на певний час доби.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 заперечив проти клопотання прокурора, підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, подане до початку судового засідання, вважав клопотання прокурора необґрунтованим, зазначив про те, що заявлений прокурором ризик переховування недоведений останнім, оскільки обвинуваченого хоча і було оголошено у розшук, але це не відповідало дійсності, так як працівники поліції мали змогу контролювати переміщення ОСОБА_5 , тобто знали про його місцеперебування. Ризик незаконного тиску на учасників кримінального провадження є надуманим, так як у зв`язку із допитом потерпілих цей ризик не є актуальним. Крім того, зазначив , що ОСОБА_5 має фактичне місце проживання за адресою проживання його сім`ї, і власник житла надала згоду на відбування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту саме за цією адресою, ОСОБА_5 працевлаштований.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 - адвокат ОСОБА_10 підтримала доводи адвоката ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, ризики, заявлені прокурором не доведені, зокрема ризик впливу на потерпілих не підтверджується, оскільки сам потерпілий при його допиті в суді не заперечував проти зміни запобіжного заходу. Ризики переховування також є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 було повідомлено про підозру заочно, а після його затримання будь-яких поза процесуальних дій він не вчиняв. Вважав за можливе змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи захисника ОСОБА_8 , зазначив про необґрунтованість обвинувачення, оскільки самим прокурором заявлено клопотання про надання часу для його зміни, відсутність доказів серед тих, що вже досліджені судом, на підтвердження кваліфікації обвинувачення. Також, вважав, що заявлені прокурором ризики є необґрунтовані.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку своїх захисників, послався на відсутність обґрунтованого обвинувачення щодо нього, зазначив про неналежну медичну допомогу у місці ув`язнення, просив змінити запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 заперечив проти клопотання прокурора, пославшись на доводи, викладені у письмовому запереченні захисником ОСОБА_18 , зазначив, що ОСОБА_6 на теперішній час працевлаштований, але не може у повному обсязі виконувати трудові обов`язки у зв`язку з чим отримує мінімальну заробітну плату, просив змінити цілодобовий домашній арешт на нічний з 22.00 год. по 07.00 год.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжних заходів щодо обвинувачених та клопотання про зміну запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продовжений до 03 червня 2023 року, змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю строком до 05 червня 2023 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своїх клопотаннях прокурор посилається на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від суду, вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, а також ризик незаконного впливу ними на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та місцезнаходження яких не встановлено, і саме ці ризики були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від суду прокурор зазначає, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, покарання за які передбачено від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; раніше вже ухилялися від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим були оголошені у розшук та слідчим суддею надано дозвіл на їх затримання та доставку до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Обвинувачені були затримані у м. Києві. Ці обставини можуть свідчити про наявність ризику переховування обвинувачених від суду та відбування покарання у разі визнання їх винуватими.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , іншого кримінального правопорушення прокурором обґрунтований тим, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних злочинів та знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких умисних злочинів, кримінальне провадження щодо останнього перебуває на розгляді у іншому суді.

Відомості про притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а також наявність кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у іншому кримінальному правопорушенні містяться в матеріалах справи, і вказують на кримінальну спрямованість поведінки обвинувачених та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

В обґрунтування необхідності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор, зокрема посилається на ризик незаконного впливу з боку обвинувачених на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими, однак суд у своїй ухвалі від 05.04.2023 при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, надав оцінку заявленому ризику і дійшов висновку про його суттєву низькість, у зв`язку з чим констатував про зменшення ризиків. Будь-яких нових доказів або фактів на підтвердження існування на теперішній час такого ризику прокурором не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на часі існують і є реальними ризики переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні питання продовження запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність їх соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів.

ОСОБА_5 має зареєстроване та фактичне місце проживання, одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, ФОП, не судимий, щодо нього у іншому суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні тяжких злочинів.

Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, покарання за яке передбачено до 12 років позбавлення волі, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди, з метою впливу на прийняття рішень юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою, крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, характеризуючими обвинувачених, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб, які обвинувачуються у його вчиненні.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Харченко проти України», відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Враховуючи викладені обставини, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Стосовно питання продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить, що на теперішній час існують і доведені прокурором ризики переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення, при цьому прокурором не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 і запобігти вказаним ризикам, а отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому, суд враховує доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5 в частині можливості змінити запобіжний захід на домашній арешт з огляду на наявність підтвердженої згоди власника житла за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 та його родини, тобто зважає на наявність міцних соціальних зв`язків, а також інших передумов, що забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та вважає за можливе змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, тим самим задовольнивши клопотання захисту частково.

Виходячи з вимог ст. 183 КПК України, зокрема абз. 8 ч. 4, враховуючи, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 258 КК України, суд не вважає за можливе визначити заставу.

Вирішуючи питання про продовження строків цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі ступень тяжкості та суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, існуванням ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, який обґрунтовується наявністю відомостей про притягнення останнього до кримінальної відповідальності, а також інших кримінальних проваджень щодо нього, тому вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність вказаного ризику, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт в судовому засіданні не встановлено. Такий запобіжний захід, на думку суду, буде цілком співмірним злочину, який інкримінується обвинуваченому та даним про його особу, та зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, надаючи оцінку доводам сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необхідності повноцінно працювати та забезпечувати потреби своєї сім`ї, а також потреби у систематичній медичній допомозі, суд зазначає, що тримання обвинуваченого під домашнім арештом не заважає йому бути працевлаштованим, виконувати роботу дистанційно, а також отримувати медичну допомогу у визначеному законом порядку, а тому ці доводи не можуть бути підставою для зміни з цілодобового домашнього арешту на арешт у певний час доби.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , а також про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , і достатніх підстав для часткового задоволення клопотання сторони захисту ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 195, 199, 201, 202, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 липня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу суду, крім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

2) з`являтися за викликом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4) утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими, свідками та експертами у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну (за наявності);

6) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом визначити у два місяці, тобто до 31 липня 2023 року включно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти та негайно доставити його до місця проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до відповідного відділу поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відповідному органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_5 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, строком до 31 липня 2023 року включно.

Продовжити на два місяці, тобто до 31 липня 2023 року, дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків:

1) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_6 , без дозволу суду, крім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

2) з`являтися за викликом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4) утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими, свідками та експертами у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну (за наявності);

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 доручити відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1