Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2122/23
Провадження № 1-кп/376/310/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" серпня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквири Київської області матеріали кримінального провадження № 0000180 від 07.07.2023 за обвинуваченням

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сквири Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 11.04.2023 Сквирським районним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,-

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 будучи засудженим вироком Сквирського районного суду Київської області від 11.04.2023 до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, та ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, що мало місце 28.06.2023, умисно з метою ухилення від відбування зазначеного покарання, без поважних причин, не повідомивши про причини своєї неявки, в період часу з 29.06.2023 по 07.07.2023 не з`явився для виконання громадських робіт до КП «Сквирблагоустрій», де наказом №294-к «Про прийняття на громадські роботи» ОСОБА_4 надано роботу на території парку «Меморіал Слави» в м.Сквира Білоцерківського району Київської області, тим самим допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме у виді громадських робіт.

В ході досудового розслідуввання 13.07.2023 між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до змісту даної угоди, ОСОБА_4 визнав обвинувачення за ч.2 ст. 389 КК України в повному обсязі пред`явленої підозри, окрім цього, між сторонами було визначено міру покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці, та на підставі ч.1 ст. 71, п.4 ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначити у вигляді арешту строком на 2 місяці 10 днів.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник також просив затвердити угоду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, або правам та інтересам окремих осіб, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також вимогам КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

З урахуванням наведеного та керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст..ст. 374,474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 13 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000180 від 07.07.2023 за ч. 2 ст. 389 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 11.04.2023, шляхом складання покарань згідно п.4 ч.1 ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді арешту на строк 02 (два) місці 10 ( десять) днів.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1