Справа № 298/1530/23
Номер провадження 1-кп/298/132/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000215 від 1 липня 2023 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 4 жовтня 2022 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік; 16 травня 2023 року вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 1 ст.122, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України №451/2023 від 26 липня 2023 року. Таким чином, на даний час в Україні діє воєнний стан.

ОСОБА_3 , будучи судимим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2023 та перебуваючи на випробувальному іспитовому терміні, на шлях виправлення не став, а натомість вчинив новий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_3 30 червня 2023 року о 20 годині 27 хвилин з метою реалізації свого протиправного злочинного умислу, направленого на викрадення чужого майна, завідомо знаючи, що у вказаний проміжок часу у Святопокровському храмі Української православної церкви с.Мирча, що знаходиться за адресою с.Мирча, вул.Шевченка, 77, Ужгородського району Закарпатської області, богослужіння вже не ведеться, відсутній настоятель храму, а самі матеріальні цінності у виді грошей розміщені у дерев`яних скринях по периметру храму біля входу, доступ до яких відкритий, упевнившись, що його дії є таємними, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких, діючи повторно з прямим умислом, направленим на заволодіння вказаними грошовими коштами, підійшов до дерев`яної скрині для збору пожертв на храм, зламав її та заволодів грошовими коштами, які знаходились в середині на загальну суму 2394 (дві тисячі триста дев`яносто чотири) гривні, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням у сховище, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

28 серпня 2023 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000215, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 1 липня 2023 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України, до призначеного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.10.2022 року та невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2023 року, остаточно призначити покарання у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000215. У вказаній заяві також вказав, що претензій до ОСОБА_3 не має, погоджується на самостійне визначення прокурором в угоді про визнання винуватості виду та строку покарання за ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився, також погодився з остаточним покаранням. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказавши, що щиро кається, усвідомив тяжкість вчиненого ним злочину.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого та наполягала на затвердженні вказаної угоди, зазначила, що вказана угода укладена добровільно, просила угоду затвердити та призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілої сторони - Святопокровського храму Української православної церкви в с. Мирча - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000215 від 1 липня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України без його участі. Зазначає, що проти укладення прокурором угоди про визнання винуватості не заперечує.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням у сховище, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання останнього відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приписами п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року передбачено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. У абз. 3 п. 26 вказаної вище Постанови передбачено, що невідбутою частиною покарання треба вважати покарання, від відбування якої особу було звільнено з випробуванням.

Попередній вирок відповідно до вимог ч. 1ст. 71 КК України - вирок або вироки, покарання за якими повністю не відбуте особою на час вчинення одного чи декількох нових кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (дата вчинення такого 30 червня 2023 року) був засуджений 4 жовтня 2022 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, та 16 травня 2023 року вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 1 ст.122, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки. Кожен із зазначених вироків виконувався самостійно.

Разом з тим, у разі, якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч. 3 ст. 78 та ст. 71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку - положення ст. 71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

Вказана позиція висловлена в постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 443/806/19.

Відтак остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами статей 71, 72, 78 КК України частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 4 жовтня 2022 року та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 є неодруженим, непрацевлаштованим, працездатним, має місце постійного проживання та реєстрації, є неодноразово судимим, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У порядку ст.122, ч.2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 30 червня 2023 року о 23-ій год. ОСОБА_3 на підставі ст.208 КПК України був затриманий. Відносно ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області 3 липня 2023 року (справа №298/1085/23, провадження №1-кс/298/155/23) був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого слідчим суддею встановлено до 29 серпня 2023 року включно. Крім цього, в ході розгляду Ужгородським міськрайонним судом об"єднаного кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст.122, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 та ч.3 ст.185 КК України (справа №308/11464/17) останній перебував під вартою з 25 січня 2023 року по 16 травня 2023 року.

Тому, ОСОБА_7 слід зарахувати в строк відбуття остаточного покарання термін перебування його під вартою з 30 червня 2023 року по 29 серпня 2023 року включно, а також з 25 січня 2023 року по 16 травня 2023 року включно, виходячи з положень ст.72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, з метою попередження ухилення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважає правильним до набрання вироком законної сили залишити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 серпня 2023 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені 1 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 4 жовтня 2022 року і за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 травня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30 червня 2023 року, в строк відбування покарання зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 30 червня 2023 року по 29 серпня 2023 року включно, а також час його попереднього ув`язнення в ході розгляду об"єднаного кримінального провадження (справа №308/11464/17) з 25 січня 2023 року по 16 травня 2023 року включно,із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази:

- светр чорного кольору із білою та оранжевою вставками, який зберігається в КЗРД ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_3 ;

- DVD-R диск, на якому зафіксовано відеозаписи із внутрішніх камер відеоспостереження із Святопокровського храму Української православної церкви в с. Мирча - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти в сумі 2394 (дві тисячі триста дев"яносто чотири) гривні - передати потерпілій стороні - Святопокровському храму Української православної церкви в с. Мирча.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 липня 2023 року на вилучені в ході огляду місця події від 30 червня 2023 року грошові кошти в сумі 2394 (дві тисячі триста дев`яносто чотири) гривні та светр чорного кольору з білою та оранжевою вставками - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1