Номер провадження:1-кп/521/1707/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000587 від 23.03.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з середньою освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.05.2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід посилаючись на необґрунтованість ризиків.

Законний представник просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , без місця реєстрації, ніде не працює. Відомостей чи документів, які б свідчили, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє, чи взагалі виключає можливість його перебування в установі попереднього ув`язнення, матеріали клопотання не містять та стороною захисту не надані.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У клопотанні прокурор зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з обґрунтуванням, наведеним прокурором щодо наявності цих ризиків.

Наявність ризиків обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання.

Також, врахувавши доводи у клопотанні про те, що ОСОБА_4 знайомий зі свідками та потерпілими, проживає поряд з ними, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно на них впливати.

Крім того, є достатні підстави вважати доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, не навчається, щодо нього вже направлений до суду обвинувальний акт за обвинуваченням за ч. 3, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Таким чином, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором належним чином вмотивовано. Більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку є виправданим про до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідним є застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи у судовому засіданні захисника не спростовують висновків суду щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обмежень щодо застосування найбільш сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України під час судового розгляду не встановлено.

Згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" № 2710-IX від 03.11.2022 року, з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривень.

За такого, беручи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, інші дані про його особу, а також існування двох ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, приходжу до висновку, що мінімальна застава у розмірі у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 53 680 /п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят/ гривень є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 02.06.2023 року.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 31.07.2023 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 53 680 /п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят/ гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки строком на 2 /два/ місяці, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор»

Суддя: ОСОБА_1 .