Провадження № 1-кп/127/797/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000548 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого автомалярем на СТО, раніше судимого, а саме:

-12.05.2009 вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки;

-20.02.2013 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.05.2009 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місці;

-16.05.2013 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2013, остаточне покарання призначено у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі; 12.06.2014 звільнений від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію»; -18.05.2015 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки;

-15.06.2017 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20.12.2017 в частині призначеного покарання, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 71 КК України визначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання вироків невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2015 та остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-18.01.2019 вироком Вінницького апеляційного суду за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, з застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, у виді 1 року позбавлення волі, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2017, зміненого ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20.12.2017, призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі; 30.09.2022 звільненого по відбуттю терміну покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 20.06.2023 приблизно о 18 год 00 ОСОБА_4 перебував у дворі домоволодіння, власником якого він є, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна із приватного будинку за вказаною адресою, в якому тимчасово як орендар проживав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю власника майна та інших осіб, через незачинене вікно проник всередину зазначеного будинку, в якому в одній із кімнат помітив дорожню сумку синього кольору, що належить ОСОБА_6 , та викрав з неї мобільний телефон торгової марки «2Е» лінійки «Е180 2019» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон торгової марки «2Е» лінійки «S180» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон торгової марки «Sigma mobile» лінійки «X-style 18 TRACK» в корпусі чорного кольору та мобільний телефон торгової марки «ZTE» лінійки «Blade А51» в корпусі синього кольору.

Відповідно до висновку експерта № 4206/23-21 від 12.07.2023 ринкова вартість на момент вчинення злочину з урахуванням відсотку втрати якості мобільного телефону торгової марки «2Е» лінійки «Е180 2019» в корпусі чорного кольору складала 218,40 грн, мобільного телефону торгової марки «2Е» лінійки «S180» в корпусі чорного кольору 50,00 грн, мобільного телефону торгової марки «Sigma mobile» лінійки «Х-style 18 TRACK» в корпусі чорного кольору 185,60 грн, мобільного телефону торгової марки «ZTE» лінійки «Blade А51» в корпусі синього кольору 1150,00 грн.

Після вказаних дій ОСОБА_4 разом з викраденими телефонами з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1604,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав покази, які відповідають обставинам, що викладені у обвинувальному акті. Суду також повідомив, що він є власником приватного будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Його тітка ОСОБА_7 , з його дозволу, поселила туди квартиранта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є потерпілим по даному кримінальному провадженню. Обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що потерпілий недбайливо користувався орендованим будинком. ОСОБА_4 зазначив, що 20.06.2023 приблизно о 18 год 00 він прийшов до свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки двері в будинку були зачинені, а ключів у нього з собою не було, то він проник всередину через незачинене вікно. Квартиранта у будинку не було. В одній із кімнат помітив дорожню сумку синього кольору, що належить ОСОБА_6 , та викрав з неї чотири мобільні телефони старих зразків, один з яких пізніше здав в ломбард. Таку свою поведінку обвинувачений пояснює тим, що був злий на квартиранта через те, що останній пошкодив його майно в будинку. Наразі з потерпілим помирився та все йому відшкодував. Розуміє, що вчинив неправильно та щиро шкодує про свій вчинок. Просив суд не позбавляти його волі, оскільки доглядає за своєю тіткою ОСОБА_7 , 1959 року народження, та її чоловіком ОСОБА_8 , 1958 р. н., який хворіє на постінсультну деменцію та потребує сторонньої допомоги.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд при обранні ОСОБА_4 міри покарання врахувати визнання його підзахисним своєї вини, щире каяття, повернення викраденого майна та примирення з потерпілим і застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак попередньо надав суду письмову заяву з проханням розглядати кримінальне провадження у його відсутність. При призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Вислухавши позицію прокурора, який просив обрати обвинуваченому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією статті, думку обвинуваченого та його захисника, врахувавши думку потерпілого, викладену у письмовій заяві, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого.

Згідно з довідкою про судимість № від 23.06.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше неодноразово судимий та має не зняті та не погашені судимості.

Згідно з довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 29/4905 від 27.06.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 26.01.2023 на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався. Подана інформація не відображає реальний стан психічного здоров`я особи.

Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 2067 від 26.06.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням з 10.11.2009, з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.

Також судом досліджено копії паспорта громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та копії медичних довідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Зокрема, про щире каяття обвинуваченого свідчать його покази, надані ним в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише визнав вину та повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль з приводу його вчинення, усвідомлення ним протиправності та неприпустимості своїх дій.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні покарання суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до положень ст. 12 КК України, в умовах воєнного стану, віднесено до тяжких злочинів, при цьому враховано, що розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому даним злочином, є незначним та становить 1604,00 грн. Також суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за дрібні крадіжки, при цьому наразі працевлаштований та отримує стабільний дохід, середньомісячний розмір якого, зі слів обвинуваченого, становить приблизно 20000 грн. Суд враховує й тісні соціальні зв`язки обвинуваченого з його рідною тіткою ОСОБА_7 . Також суд враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. При цьому, суд зважає на позицію потерпілого, який у письмовій заяві не наполягав на призначенні обвинуваченому найсуворішої міри покарання, якою в даному випадку може бути лише позбавлення волі.

Відтак, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції, визначеної ч. 4 ст. 185 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз № 4206/23-21 від 12.07.2023 в сумі 1672,86 грн та № СЕ-19/102-23/11711-Д від 29.06.2023 в сумі 1434,00 грн, на загальну суму 3106 (три тисячі сто шість) грн 86 коп., оскільки їх проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 3106 (три тисячі сто шість) гривень 86 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2023 по справі № 127/18281/23 на майно, яке було виявлено та вилучено 20.06.2023 під час огляду місця події, а саме: кепку, поміщену до паперового конверту, скріпленого підписами слідчого та понятих.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2023 по справі № 127/18448/23 на майно, яке було виявлено та вилучено 21.06.2023 під час огляду місця події, а саме: мобільний телефон в корпусі чорного кольору із маркуванням «Е180 2019»; мобільний телефон в корпусі чорного кольору із маркуванням «S 180»; мобільний телефон в корпусі чорного кольору із маркуванням «Sigma mobile», поміщені до спецпакету WAR1184949, скріпленого підписами слідчого та понятих.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000548, які відповідно до квитанції № 2242 поміщені на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме:

-кепку, поміщену до паперового конверту НПУ повернути власнику;

-змив з поверхні ручки вікна у кімнаті №3, поміщений до паперового конверту НПУ знищити;

-змив з поверхні ручки вікна у кімнаті, поміщений до паперового конверту НПУ знищити;

-аркуш паперу зі слідами рук, дактилоскопічні карти, полімерний пакет та паперовий конверт, які поміщені до спецпакету «Експертна служба МВС України № 5691289» - знищити;

-три мобільні телефони: мобільний телефон в корпусі чорного кольору із маркуванням «Е180 2019»; мобільний телефон в корпусі чорного кольору із маркуванням «S 180»; мобільний телефон в корпусі чорного кольору із маркуванням «Sigma mobile», поміщені до спецпакету НПУ WAR1184947, які належать ОСОБА_6 повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: