Дата документу 30.05.2023 Справа № 337/3071/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/3071/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/505/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Томарине Бериславського району Херсонської області, громадянина України, має неповну середню освіту, неодружений, не працевлаштований, постійного місця реєстрації чи проживання не має, раніше судимого:

22 вересня 2014 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

04 лютого 2015 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

01 квітня 2015 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Звільнений 12 квітня 2017 року умовно-достроково на 11 місяців 9 днів;

14 лютого 2018 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;

18 березня 2019 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 06 березня 2022 року на підставі указу Президента України про помилування №106/2022 від 04 березня 2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання 26 серпня 2022 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, постановлено продовжити до набрання цим вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду змінити та пом`якшити його в частині реального позбавлення волі з ізоляцією від суспільства строком на 7 років, застосувавши умови ст.69 КК України, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є надмірним та таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 50 КК України, де встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Захисник зауважує, що в ході досудового розслідування і також під час судового розгляду обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину і окрім вищевказаного, ним було відшкодовано шкоду у повному обсязі шляхом повернення майна.

Нa думку сторони захисту, обвинувачений був вимушений повторно скоїти злочин через те, що опинився у складних життєвих обставинах, оскільки був звільнений з місць позбавлення волі 06 березня 2022 року, на підставі Указу Президента України про помилування і саме у цей час на території України був введений воєнний стан через напад рф, тому через окупацію місцевості, де він раніше мешкав, він не міг повернутися додому до своєї родини, не зміг працевлаштуватися і в подальшому встати на шлях виправлення, а навпаки повторно скоїв корисливий злочин з метою матеріального збагачення.

Таким чином, на думку захисника, обвинувачений ОСОБА_6 повинен понести покарання за цей злочин, але враховуючи те, що він скоїв цей злочин через важкі життєві обставини, покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років є занадто суворим.

Згідно з вироком суду, 25 серпня 2022 року приблизно о 13:30 годині ОСОБА_6 , знаходячись в балці, що навпроти БК «Хортицький» по пр.Інженера Преображенського, 15 у м.Запоріжжя, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, введеного в дію указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, наніс ОСОБА_9 не менше 2 ударів, спричинивши синці у середніх третинах лівого плеча по задній поверхні, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, та подавивши волю потерпілої, відкрито викрав належні їй жіночі сережки, виготовлені із золота 585 проби, вагою 2,45 грами, вартістю 3944,57 гривень, спричинивши ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.186 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, вчинив інкриміноване діяння менше ніж через шість місяців після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком, неодружений, дітей не має, не працевлаштований, постійних місць реєстрації чи проживання не має. Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції, зокрема вчинення злочину обвинуваченим через скрутне матеріальне становище, його щире каяття, та стали підставою для призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, а саме того, що останній раніше неодноразово судимий за аналогічні правопорушення, нові правопорушення вчиняв через достатньо короткі проміжки часу, підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не убачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405,407КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4