Провадження № 11-сс/4808/299/23
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2023 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність процесуальних прокурорів по кримінальному провадженні №0002143 та №0002045,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2023 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність процесуальних прокурорів по кримінальному провадженні №0002143 та №0002045,

В скарзі, що подана до місцевого суду ОСОБА_4 просив визнати незаконною бездіяльність процесуальних прокурорів по кримінальному провадженні №0002143 (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7) та №0002045 (ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інше прізвище прокурора нерозбірливо) стосовно не розгляду клопотання №2 від 23 серпня 2023 року про об`єднання зазначених кримінальних проваджень та зобов`язати розглянути дане клопотання.

Слідчий суддя відмовляючи в задоволенні скарги мотивував прийняте рішення тим, що до скарги скаржник не надав клопотання від 23 серпня 2023 року, яке надійшло в прокуратуру 29 серпня 2023 року, яке на його думку не було розглянуто прокурором, проте у скарзі вказано ОСОБА_4 що таке клопотання містило прохання об`єднати кримінальне провадження №0002045 з кримінальним провадженням №0002143. У листі від 31 серпня 2023 року прокурором зазначено, що обставин на даний час, які б обґрунтовували можливість для зміни попереднього рішення прокурора про відмову у об`єднанні - немає. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене. А тому це є процесуальна прерогатива процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначив, що предметом розгляду такої скарги може бути бездіяльність по нерозгляду в трьохденний строк клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України, а не оскарження рішення про відмову по суті клопотання.

Також слідчий суддя в оскаржуваному рішенні зазначив про неможливість апеляційного оскарження.

Перевіривши матеріали справи та зміст апеляційної скарги доходжу наступного висновку.

Так, згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307, ч. 6 ст. 304 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. А згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про право на оскарження судових рішень, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справі «Мушта проти України»).

Таким чином доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана на ухвалу, яка оскарженню в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, заперечення на вказану ухвалу можуть бути подані разом із апеляційною скаргою на остаточне судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та повернути апеляційну скаргу особі, що її подала.

Керуючись ст.ст. 309, 392, 399 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2023 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та додатками до неї невідкладно надіслати особі, яка її подала.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя ОСОБА_3