Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 522/6679/17
Провадження №1-кп/523/784/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

11.05.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 18.01.2017р. щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази засудженого:

-14.12.2015р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 3р. позбавлення волі, згідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2р.;

-06.09.2017р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 4р. 6міс. позбавлення волі;

-17.08.2020р. Комінтернівським райсудом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.70,71 КК України до 5р. позбавлення волі, звільнений 06.04.2021р. по відбуттю строку покарання;

-27.01.2022р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.15,ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3р. обмеження волі;

-08.08.2022р. Комінтернівським райсудом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3р. 6міс. обмеження волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.01.2017р., приблизно о 18год. 30хв., ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні аптеки «Сітімед», розташованої в м. Одесі, Книжний провулок,1, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для відвідувачів вказаної аптеки, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав, належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung А-7», вартістю 11000грн. із сім-картою «Київстар». Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 11000гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та захисник не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, маючого середнью освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, маючого постійне місця реєстрації та проживання, де проживає разом із батьками.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, маючого середнью освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, маючого постійне місця реєстрації та проживання, де проживає разом із батьками, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, приймаючи до уваги заяву потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначає про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та просить призначити покарання останньому відповідно до вимог Законодавства України і з цього приводу покладається на розсуд суду, окрім того, враховуючи, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів і йому призначалось покарання у виді позбавлення волі, яке він відбував реально, однак належних висновків для себе не зробив та знову скоював злочини проти власності, тим самим, ці обставини свідчать про нехтування та ігнорування обвинуваченим вимог Закону та його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Комінтернівським районним судом Одеської області від 08.08.2022р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, вважає за необхідне за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом часткового складання призначених покарань.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.08.2022р., остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі на строк 3 роки 9 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу набрання законної сили вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 27.01.2022р. та поміщення засудженого до кримінальної- виконавчої установи Міністерства юстиції України, зарахувавши в цей строк згідно до ч.5 ст.72 КК України термін попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001179 в період з 13.10.2021р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня обмеження волі.

Речові докази: відеозаписи - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1