УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження №0000556 від 03.10.2022 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козирка Очаківського району, Миколаївської області, громадянина України, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні головний сержант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1,3 ст. 368, ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 426-1 КК України,

-якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.10.2023 року включно.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.10.2023 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та незаконно.

Апелянт не погоджується з обвинувальним актом в частині обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Зазначає, що посилання сторони обвинувачення в обвинувальному акті про невиконання обвинуваченим начебто усного наказу командира ВЧ НОМЕР_1 не знайшли свого підтвердження в додатках до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, а свідки, які могли б це підтвердити, не були допитані.

Зазначає, що заявлені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК відсутні.

Вважає, що до обвинуваченого може бути застосований більш м`який запобіжний захід, який у повній мірі гарантує виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник зазначає, що ухвалу суду від 24.08.2023 року він отримав 28.08.2023 року та на підтвердження цього до апеляційної скарги додає скриншот з електронної пошти. Тому вважає, що є достатні підстави для поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000556 від 03.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1,3 ст. 368, ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 , раніше обраного, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 жовтня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Захисник звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 24.08.2023 року. В обґрунтування доводів щодо пропущеного строку зазначає, що ухвалу суду отримав 28 серпня 2023 року та до апеляційної скарги надав скриншот з електронної пошти щодо отримання ним оскаржуваної ухвали.

Зазначені в клопотанні обставини, в даному конкретному випадку, апеляційний суд визнає поважними, що є підставою для поновлення строку захиснику на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Що стосується суті прийнятого судом рішення, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000556 від 03.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1,3 ст. 368, ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість корупційного злочину; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, у зв`язку з невстановленням місцезнаходження неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів одержаних від підлеглих військовослужбовців, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть змінити свої свідчення в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, які можуть бути пов`язані з діями із застосуванням погроз, підкупу, умовлянь з метою перешкоджання об`єктивності дослідженню в суді доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення, про що може свідчити системний характер тривалого вимагання грошових коштів від військовослужбовців.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд, пославшись на відомості що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення та тяжкість інкримінованих йому злочинів, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносить до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція одного з них передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинів, обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Окрім того, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є військовослужбовцем, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні дитину, злочини в яких обвинувачується пов`язані з вимогою передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, що завдало значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану; прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища; прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене повторно; непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану; застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги доведеність ризиків, визначених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу останньому на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року - задовольнити.

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: