КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2625/23 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5238/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду від 21 серпня 2023 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду від 21 серпня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 листопада 2023 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 гривень. Обвинуваченій ОСОБА_9 до 21.11.2023 року продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить замінити йому запобіжний захід на домашній арешт, зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що жодних доказів можливого переховування обвинуваченого не надано. ОСОБА_6 колишній співробітник органів внутрішніх справ, за місцем проживання, роботи характеризується виключно з позитивного боку. Має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей. З ОВС був комісований у зв`язку із невиліковним захворюванням, яке перешкоджало виконанню службових обов`язків. Отримує пенсію від держави, ніколи не отримував та не має зараз закордонного паспорта. За все життя ніколи не залишав територію України. А під час воєнного стану тим більше не матиме змоги виїхати. Перебування в легальному становищі є неможливим через необхідність постійного прийому препаратів. Його мати 70 річного віку, інвалід другої групи, постійно потребує допомоги сина. Більше року перебуває в умовах слідчого ізолятора та жодних скарг на нього від адміністрації не надходило. Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України повністю відпав. Заперечує існування ризику впливу на свідків, оскільки всі особи вже встановлені, які нібито передавали ОСОБА_6 наркотичні засоби. І вони є обвинуваченими, а не свідками. Крім того, сторона обвинувачення не заявляла жодних клопотань про виклик та допит свідків. Таке клопотання було заявлено тільки стороною захисту. Доказів існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не наведено. Вважає, що судом не було враховано доказів, що характеризують обвинуваченого.

Розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого. Його пенсія складає 8000 гривень, сім`я складається з 5 осіб, його дружина не працює. Обвинувачений жодного прибутку від збуту наркотичних засобів не отримував, що не заперечується стороною обвинувачення.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних. Зокрема, наявність ризиків прокурор обґрунтовує тяжкістю можливого покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим. Щодо ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор посилається на поведінку ОСОБА_6 під час проведення обшуку 25.07.2022 року, крім того, для приховування своєї діяльності перераховував кошти ОСОБА_8 з карткового рахунку своєї неповнолітньої доньки. Так як проходив службу в органах внутрішніх справ, використовував методи конспірації під час вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Щодо впливу на свідків та інших осіб прокурор зазначив, що особам, яким він збував наркотичні засоби відомо, що він є колишнім працівником міліції та може на них впливати, а тому вони звернулися до слідчого із заявою про застосування заходів безпеки. Ризик продовження чи вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений є наркозалежним, систематично вживає наркотичні засоби та потребує грошових коштів для їх придбання. З огляду на обставини інкримінованого злочину, корисливий мотив, його суспільну небезпечність, вчинення злочину за попередньою змовою з іншими особами, систематичність такої протиправної діяльності, апеляційний суд погоджується з доводами клопотання прокурора та висновками суду. Та обставина, що обвинувачений є наркозалежним, та як підтверджує сам захисник, збував наркотичні засоби фактично задля отримання їх для власного вживання додатково підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилання захисника на стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки не є достатньо переконливими для висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави. При цьому, даних про неможливість утримання ОСОБА_6 за станом здоров`я в слідчому ізоляторі чи неможливість отримання ним належної медичної допомоги апеляційному суду не надано. Крім того, розмір застави визначено судом в межах, що відповідають п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та підстав для його зменшення на даний час не вбачається. Судом не безпідставно прийнято до уваги стадію судового розгляду, а саме дослідження доказів сторони обвинувачення.

Продовження тримання під вартою зумовлене тим, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. В даному випадку існує певна ймовірність того, що обвинуваченийз метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованогозлочинуможевдатися до відповідних дій, тому потреба у продовженні такого виняткового заходу не відпала. Ізоляція обвинуваченого від суспільства дозволяє найбільш продуктивно забезпечити мету, яка досягається запобіжними заходами, зокрема для запобігання спробам ухилитися від суду, враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені не завершений. Посилання захисника на те, що обвинувачений не має паспорта для виїзду за кордон та під час воєнного стану взагалі позбавлений такої можливості, не зменшують ризику переховування особи від суду, що є можливим і на території України без залишення її кордонів. На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду від 21 серпня 2023 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3