Справа № 947/9718/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000753 від 31.10.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000753 від 31.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено групу осіб, які незаконно виготовляють і збувають шляхом розкладання «закладок» наркотичні засоби та психотропну речовину та їх аналоги на території міста Одеси та Одеської області.

Крім того, встановлено, що до вказаного кола осіб можуть входити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Так, в ході проведення досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 29.03.2023 року проведено обшук транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , у ході якого вилучено:

- 1050 доларів США;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- картка «Приватбанку» НОМЕР_3 ;

- картка «Uplata» НОМЕР_4 ;

- картка «Укрсіббанка» НОМЕР_5 ;

- зв`язку з двох ключів від гаражу № НОМЕР_6 по вул. Хантадзе, 13 В в м. Чорноморськ Одеської області;

- зв`язку з двох ключів від гаражу № НОМЕР_7 по вул. Парусна, 1С в м. Чорноморськ Одеської області;

- брилок-ключ від транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 ;

- транспортний засіб «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 .

29.03.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

29.03.2023 року в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 було затримано органом досудового розслідування.

11.04.2023 року на підставі ухвали слідчого судді накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке виявлено та вилучено 29.03.2023 року в ході проведення обшуку транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 яким користується ОСОБА_8 , а саме:

- 1050 доларів США;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- картку «Приватбанку» НОМЕР_3 ;

- картку «Uplata» НОМЕР_4 ;

- картку «Укрсіббанка» НОМЕР_5 ;

- зв`язку з двох ключів від гаражу № НОМЕР_6 по вул. Хантадзе, 13 В в м. Чорноморськ Одеської області;

- зв`язку з двох ключів від гаражу № НОМЕР_7 по АДРЕСА_1 ;

- брилок-ключ від транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 ;

- транспортний засіб «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 .

30.05.2023 року ухвалою колегії слідчих суддів Одеського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , повернувши клопотання старшого сліочго СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 в рамках кримінального провадження №0000753 від 31.10.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України про накалдення арешту на майно, а саме: брилок-ключ від транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 ; транспортний засіб «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 прокурору для усунення недеоліків, зазначениху мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Таким чином, усунвшу недоліки, зазанчені ухвалою колії слідчих суддів Одеського апеляційного суду від 30.05.2023 року та з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження, у зв`язку з тим, що речі які були виявлені та вилучені мають важливе значення для досудового розслідування.

В судовому засіданні:

- прокурор підтримав вимоги поданого клопотання та просив його задовольнити;

-представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучений автомобіль належить ОСОБА_4 , яка не має жодного процесуального статусу в рамках данного кримінального провадження та не має відношення до вчинення кримінальних правопорушень в рамках такого кримінального провадження. Крім того, адвокат ОСОБА_5 звернув увагу на пропущення строку звернення із даним клпоотання до слідчого судді, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.

- прокурор щодо порушення строку подання клопотання зазначив, що строк розгляду клопотання не порушений, після отримання ухвали Апеляційного суду, яку було отримано вже в Київському районному судді, одразу було виправлено недоліки та та подане клопотання.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

30.04.2023 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру увчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, з метою збуту особливо небезпечених психотропних речовин, вчинене за попреедньою змовою групою осіб;

-ч. 2 ст. 307 КК україни, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, з метою збуту особливо небепечних психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , було вилучено даний автомобіль, брелок-ключ від нього та свідоцтво про його реєстрацію, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що згідно матеріалів кримінального провадження, вказаний транспортний засіб міг використовуватися як засіб вчинення кримінального правоопрушення, що зокрема підтверджується проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями: саме цей транспортний засіб використовувався ОСОБА_8 для перевезення наркотичних засобів, з метою їх подальшого збуту), що вочевидь свідчить про його відповідність критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що даний транспортний засіб не належить підозрюваній особі, між тим з огляду на завдання кримінального провадження та специфіку інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, наразі наявні необхідність у накладені на нього арешту так як саме він використовувався для вчинення злочинів, що підтверджується матеріалами.

Крім того, з метою з`ясування обізнаності щодо можливого використання транспортного засобу в ймовірних незаконних цілях, слідчий суддя викликав у судове засідання власника такого автомобіля ОСОБА_4 , між тим остання у судове засідання не з`явилася.

Що стосується доводів представника власника майна відносно пропуску строку на звернення з даним клопотанням, то слідчий суддя зазначає, що наведені доводи адвоката ОСОБА_5 свого підтведження в ході розгляду клопотання не знайшли, оскільки як зазначається у прокурором у клопотанні та було повідомлено ним у судовому засіданні, що останній ознайомився зі змістом повного тексту ухвали колегії слідчих суддів Одеського апеляційного суду від 30.05.2023 року лише 07.08.2023 року.

В цьому розрізі слідчий суддя зазначає, що метою повернення клопотання прокурору є необхідність виправлення відповідних недоліків, про які прокурор вочевидь повинен бути обізнаний з метою подальшого досягнення такого завдання.

Більше того, навіть якби доводи адвоката ОСОБА_5 відповідали дійсності, то пропуск віповідного строку не може бути достатньою підставою для нерозгляду такого клопотання в тому числі з огляду на правовий виснвок, зроблений у постанові Верховного суду від 08.04.2020 року (справа № 263/15845/2019).

Таким чином, так як вилучений автомобіль відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 29.03.2023 року, а отже, вилучений автомобіль потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження майна, яке може бути використано в якості речових доказів, зокрема, відповідно до протоколу обшуку від 29.03.20923 року, обшук та подальше вилучення транспортного засобу марки «засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 та інших речей, які знаходилися у ньому, проводилося за участі ОСОБА_8 , що додатково підтверджує, що вказаний автомобіль знаходився у користування останнього та є ймовірним знаряддям вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

На думку слідчого судді, не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки таке майно може містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000753 від 31.10.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти із забороною користування та розпорядження арешт на транспортний засіб «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та брилок-ключ від транспортного засобу «Linkoln MKC» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , із забороною користування, розпорядження та володіння.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1