УХВАЛА

щодо розгляду скарги

15.08.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 04.08.2023 р. за ст.ст. 356, 396 КК Україи, невідкладно розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування скарги зазначив, що 04.08.2023 р. повідомив на службу 102 про злочини, вчинені помічником прокурора Житмоисрької обласної прокуратури ОСОБА_4 , відповідальність за скоєння яких передбачена ст.ст. 356, 396 КК України.

В скарзі посилається на те, що він зателефонував на службу 102, повідомив про вчинення злочину, в подальшому прибувши до Житомирському РУП ГУНП в Житомирській області йому був виданий талон-повідомлення єдиного обліку № 31927 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 04.08.2023 р.

Зазначив, що на його звернення в телефонному режимі слідча ОСОБА_5 повідомила, що відомості про злочин за його повідомленням від 01.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, натомість матеріали скеровані до ДБР.

Заявник зауважує, що станом на день звернення зі скаргою до слідчого судді дані про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням від 04.08.2023 року не були внесені до реєстру, досудове розслідування не проводиться, що є порушенням вимог ст 214 КПК України, вважає, що уповноважені особи Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області допустили неправомірну бездіяльність.

Крім того, скарга містить численні посилання на норми КПК України.

В судовому засіданні 15.08.2023 р. заявник скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, повністю оголосивши її зміст.

Представник Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

08.08.2023 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій зазначає, що посадовими особами Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області не дотримані вимоги ст.214 КПК України щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його повідомленням від 04.08.2023 року про вчинення кримінального правопорушення прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 . Таку бездіяльність заявник вважає неправомірною, такою, що не відповідає положенням ст. 214 КПК України, а тому просить зобов`язати уповноважених осіб внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно розпочати досудове розслідування.

До скарги заявник долучив копію талона-повідомлення єдиного обліку № 31927 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, згідно якого на лінію 102 надійшло повідомлення, що 04.08.2023 року о 13-13 за адресою м. Житомир Корольовський район вул. Святослава Ріхтера, 9 журналіст повідомив, що ОСОБА_4 підробив документи, просить направити СОГ, заявник ОСОБА_3 (а.с. 4).

Також 04.08.2023 року у ОСОБА_3 були відібрані пояснення згідно яких він повідомив, що 01.08.2023 року представниками громадськості була подана заява про вчинення злочину за ст.ст.109, 190,191, 364, 365, 366, 367 КК України, яку прийняла заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_4 , яка не внесла відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак вчинила злочин, передбачений ст. 356 КК України (а.с. 8).

Долучена до скарги копія протоколу прийняття заяви про кримінальне праворушення від 04.08.2023 р. взагалі не є придатною для читання, а зі змісту наданої копії пам`ятки про процесуальні права потерілого від 04.08.2023 р не вбачається за можливе встановити, кому вона вручена і в межах якого кримінального провадження, оскільки пам`ятка про процесуальні права і обов`язки вручається лише після реєстрації кримінального провадження (а.с. 9-10).

Згідно зі статтею 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ч.1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки по заяві або повідомленню, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про обставини не щодо усіх (будь-яких) заяв чи повідомлень, а тільки тих, які можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення (злочину), тобто повинні мати достатні дані про наявність в події ознак складу злочину у розумінні ст. 11 КК України.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки), порядок якої визначений ст. 214 КПК України.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 р., за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17.06.2020 р, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту". Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18) наголосив: "...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...".

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

В поданій скарзі ОСОБА_3 посилався на те, що в діях помічника прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 вбачаються ознаки вчинення злочинів, які передбачені ст.ст. 356, 396 КК України.

Згідно з нормами Кримінального кодексу України кримінальна відповідальність передбачена:

- за ч. 1 ст. 356 КК України - самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника,

- за ч. 1 ст. 396 КК України - заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_3 , копії документів, які долучені до неї, які суперечать один одному, є не конкретизованими, є припущеннями заявника, який довільно трактує правові норми, дозволяючи собі кваліфікувати дії посадових осіб на власний розсуд, слідчим суддею встановлено, що вказані документи не містять обгрунтованих відомостей, які б свідчили про вчинення прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 будь-якого злочину в розумінні ст. 11 КК України, відповідальність за скоєння якого передбачена статтями з Особливої частини КК України. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, які в повідомленні ОСОБА_3 відсутні, а носять лише абстрактний характер. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Матеріалами справи жодним чином не підтверджується, що відомості за заявою від 01.08.2023 року не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак є припущеннями заявника.

Ні в скарзі, ні в судовому засіданні заявник не навів доводів, які б вказували, що він звернувся до органу досудового розслідування з повідомленням, яке б містило ознак вчинення конкретного кримінального правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 лише зачитав зміст скарги, яка складається переважно з цитування нормативно-правових актів без конкретизації, без посилання на конкретні докази і факти, які вказують на вчинення саме кримінально - караного діяння.

З огляду на викладене вище, під час розгляду скарги слідчий суддя, проаналізувавши зміст скарги ОСОБА_3 , долучені до неї документи, положення вимог законодавства, якими врегульовано порядок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв та повідомлень про злочини, дійшов висновку, що звернення ОСОБА_3 за своїм змістом не є заявою про вчинення злочину, оскільки в ньому відсутні об`єктивні дані про вчинення кримінальних правопорушень прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , а тому підстави для внесення відомостей за даним повідомленням до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування відсутні.

Таким чином, слідчий суддя вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що заявник ОСОБА_3 за період з березня 2023 року по серпень 2023 року згідно відомостей з Автоматизованої системи документобігу Богунського районного суду м. Житомира "Д 3" подавав 18 скарг щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що містить ознаки сутяжництва.

Систематичне звернення з заявами про вчинення, на думку заявника, злочинів призводить до безпідставного витрачання процесуального часу слідчих, прокурорів, суду.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 17.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1