Справа № 462/3388/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000300 від 01 квітня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомиргород, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 був раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а саме 30.09.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15- ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі та 08.11.2021 Іллічівським міським судом Одеської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки. Крім цього, 31.12.2021 року Чорноморською окружною прокуратурою Одеської області скеровано обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 до Іллічівського міського суду Одеської області по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України та 30.01.2023 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Незважаючи на вищевказане, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні, корисливі кримінальні правопорушення проти власності.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ) та продовжений Указом Президента України №58/2023, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , 01.04.2023 року близько 15:00 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із під`їзду вищевказаного будинку пляшку масла «ECO» фірми «MOTUL» у чорній банці, об`єм 1000 мл, вартістю 438 грн., пляшки масла «0W-40 DYNAMIK» фірми «YUKO», сірого кольору, об`єм 1000 мл, вартістю 161 грн., сонцезахисні окуляри (авіатор) сірого кольору, без характеризуючих написів, вартістю 200 грн., портативна колонка марки «JBL» чорного кольору, вартістю 320 грн., котрі належали потерпілій ОСОБА_6 , та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1 119 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

Також, ОСОБА_4 01.04.2023 року об 16:31 год., перебуваючи в готелі «18», що по вулиці Стороженка, 18 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його супільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно, шляхом вільного доступу, викрав зі столу адміністративної стійки вищевказаного готелю мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А51» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , синього кольору, котрий належить потерпілій ОСОБА_7 , вартістю 4 600 грн., та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 4 600 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Зазначив, що викрадені речі повернуто потерпілим. Щиро кається у вчиненому. Просить суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.

Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачена ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Вчиненим кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди потерпілим: ОСОБА_6 на загальну суму 1 119 гривень, яка відшкодована шляхом повернення викраденого майна; ОСОБА_7 на загальну суму 4 600 гривень, яка відшкодована шляхом повернення майна.

Судом встановлено, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08.11.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним злочинів, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який усвідомив суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, зі слів обвинуваченого, матеріально допомагав батькам пенсіонерам та бабусі похилого віку, однак, раніше неодноразово судимий, злочин вчинив під час випробувального терміну після засудження його до покарання у виді позбавлення волі, офіційно непрацевлаштований, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Також судом встановлено, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 19.05.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: -за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; -за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, в силу ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003№ 7, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Аналогічний правовий висновок щодо порядку застосування ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 71КК України зроблено об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 № 511/37/16-к (провадження № 51-830км18).

Визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Таким чином, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд фактично лише посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально, а не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок у цій частині (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17).

Відтак, при призначенні покарання ОСОБА_4 , слід врахувати вимоги ч.4 ст.70, ст.71 КК України.

За таких обставин, суд не застосовує при призначенні покарання ОСОБА_4 ст.75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 03.04.2023 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з 01 квітня 2023 року по 30 травня 2023 року включно, визначено ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 /п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят/ гривень.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.05.2023 року застосувано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 14.07.2023 року включно, визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому в даному кримінальному провадженні, слід залишити до набрання вироком законної сили.

За вимогами ст. 124 КПК України із ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-23/6397-ТВ від 11.04.2023 року, в сумі 1 132,68 грн.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, що призначене за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 19 травня 2023 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років, та покарання, що призначене за даним вироком, обрати ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08 листопада 2021 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 01 квітня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок.

Речові докази:

- компакт-диск «DVD-R», на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження за 01.04.2023, що у АДРЕСА_3 ; відеозапис з назвою «О_Міхновських-Степанівни_5959_to_2052» та «О_Міхновських-Степанівни_2054_to_2023-401153500» залишити в матеріалах справи;

- один светр чорного кольору з капюшоном, з принтом марки «VIDA LOCA», мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А51» імейл1: НОМЕР_1 , імейл2: НОМЕР_2 , синього кольору повернути власникам;

- одну каністру масла сірого кольору на якій наявна наліпка із написом ««YUKO» 10w-40 DYNAMIC», ємкістю 1л., одну каністру масла чорного кольору на якій наявна наліпка із написом ««MOTUL» 8100 ЕСО», ємкістю 1л., сонцезахисні окуляри (авіатори) чорного кольору, у кількості 1 шт., портативну колонку марки «JBL», чорного кольору, у якій відсутня кришка повернути власнику.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 04.04.2023 року на мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А51» імейл1: НОМЕР_1 , імейл2: НОМЕР_2 синього кольору, власницею якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та светер чорного кольору з принтом марки «VIDA LOCA» котрий належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2023 року на одну каністру масла сірого кольору на якій наявна наліпка із написом ««YUKO» 10w-40 DYNAMIC», ємкістю 1л., одну каністру масла чорного кольору на якій наявна наліпка із написом ««MOTUL» 8100 ЕСО», ємкістю 1л., сонцезахисні окуляри (авіатори) чорного кольору, у кількості 1 шт., портативну колонку марки «JBL», чорного кольору, у якій відсутня кришка.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1