ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1505/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/181/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 підозрюваного ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000118 від 25 червня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 червня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Цебрів Тернопільського району, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 ККУкраїни,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено строк дії ухвали до 06 год. 20 хв 22 серпня 2023 року.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим СВ ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського РУ Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000118 від 25.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 червня 2023 року, близько 02:30 голини, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс один удар лівою ногою в область грудної клітки, та надалі декілька ударів рукою в ділянку обличчя ОСОБА_9 , який знаходився на ліжку.

В подальшому, ОСОБА_8 , побачив, що в кімнаті ОСОБА_9 на відстані близько 3 метрів, від ліжка, розміщений письмовий столик на якому знаходився один мобільний телефон марки "Nokia"ІМЕІ НОМЕР_1 , та на тумбочці біля телевізора ще один мобільний телефон марки "Nokia"ІМЕІ НОМЕР_2 , в цей час в нього виник умисел на відкрите викрадення вказаних мобільних телефонів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 25 червнч 2023 року близько 02:30 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку, за місцем проживання, ОСОБА_9 , 1997 р.н., що за адресою АДРЕСА_1 , з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи відкритість своїх дій, що вчиняються в присутності ОСОБА_9 скориставшись тим, що потерпілий не чинить опору, відкрито заволодів належними ОСОБА_9 мобільними телефонами марки "Nokia"ІМЕІ НОМЕР_1 із сім картами ( НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ), який знаходився на письмовову столику поряд із ліжком та мобільним телефоном марки "Nokia"ІМЕІ НОМЕР_5 із сім каргою ( НОМЕР_6 ), що знаходився на тумбі біля телевізора, яка розташована в ближньому кутку від входу в кімнату.

25.06.2023 року о 06 год. 20 хв. ОСОБА_8 затриманий згідно ст. 208 КПК України.

25.06.2023 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за змістом якої вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, та такою що винесена з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутності будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який засіб не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 характеризується позитивно, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, не перебуває на обліку у наркологічному чи психіатричному обліку.

Зазначає, що з урахуванням обставин справи існують всі підстави для визначення ОСОБА_8 певного розміру застави відповідно до вимог КПК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2023 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити ризики його неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_8 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції і фактично не заперечується як самим підозрюваним, так і його захисником в апеляційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, яким обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апелянта щодо показань потерпілого ОСОБА_9 , який на даний час свідчить, що він добровільно віддав телефони підозрюваному ОСОБА_8 та немає претензій до останнього, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки такі обставини є предметом дослідження суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного; його соціальні зв`язки, наявність місця реєстрації. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 за місцем свого проживання характеризується посередньо, інколи зловживає алкогольними напоями і проявляє себе в агресивному і неадекватному стані.

Також, матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_8 хоч і рахується несудимим в силу ст.89 КК України, однак будучи особою молодого віку схильний до протиправної поведінки, про що свідчить вимога УІЗ ГУНП в Тернопільській області.

Твердження сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, є необґрунтованими, оскільки суду не надано беззаперечних і належних доказів, які б свідчили, що даний захід забезпечення кримінального провадження зможе належним чином усунути ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, слідчий суддя, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно врахував обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, спосіб вчинення злочину підозрюваним та не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Що стосується твердження апелянта про неправильно вказане прізвище потерпілого в матеріалах кримінального провадження (" ОСОБА_9 " замість ОСОБА_9 ", то це є виключно механічною опискою, яка не впливає на зміст і законність судового рішення і не перешкоджає можливості ідентифікувати ОСОБА_9 як потерпілого у даному кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді