ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/168/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю особи стосовно якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_6

законного представника особи стосовно якої застосовуються заходи медичного характеру - ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/168/23 за апеляційною скаргою захисника особи, стосовно якої застосовуються заходи медичного характеру, ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Тепрнопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2023 року , якою до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення ним в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0001689 від 29 жовтня 2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, а саме до КНП Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня ТОР.

В порядку КПК України вирішено питання по долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з ухвалою суду, 28 жовтня 2022 року близько 19.15 год. у ОСОБА_6 , який перебував на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14, в м. Тернополі та побачив раніше невідому йому ОСОБА_10 , виник злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 жовтня 2022 року близько 19.15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14, в місті Тернополі підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_10 , яка йшла йому на зустріч та запропонував їй вступити з ним у статеві зносини, на що остання відмовилась.

Після цього, ОСОБА_6 , використовуючи перевагу у фізичній силі, з метою подолання опору, пригнічення волі та згвалтування потерпілої, словесно примушуючи останню до вступу в статевий зв`язок з ним, повалив її на землю, заліз зверху та застосовував фізичне насильство, яке виразилося в нанесенні неодноразових ударів по руках, здавлюванні шиї та охвачуванні обох рук, після чого, почав скидати з неї одяг. Проте довести свій злочинний намір ОСОБА_6 до кінця не зміг, так як ОСОБА_10 чинивши опір, нанесла йому удари руками по обличчю, спричинивши болісні відчуття, вирвалася від нього та втекла з місця події.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 , спричинено тілесні ушкодження, а саме: сінці шкіри верхньої губи зліва, лівого плеча, задньої поверхні грудей зліва, правого стегна, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 29 жовтня 2022 року близько 19 год. 30 хв., внаслідок противоправних дій ОСОБА_6 , які виразились у замаху на згвалтування ОСОБА_10 , остання втікаючи від нього, залишила на землі на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, по вул. Тролейбусна, 14, в місті Тернополі, свою куртку, в якій знаходились грошові кошти та банківська картка «Приватбанк». В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 жовтня 2022 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті обернути на свою користь чуже майно, умисно з корисливих мотивів, таємно викрав із залишеної куртки ОСОБА_10 банківську карту для виплат «Приват Банк» № НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 775 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд.

Верховною Радою України 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому, Верховною Радою України 15 серпня 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2212-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо його підзахисного.

Вважає, що вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів не доведено оскільки протокол предявлення особи до впізнання від 29.10.2022 року та поверхнева перевірка ОСОБА_6 проводились за відсутності захисника.

Посилаючись на висновок судово-психіатричного експерта № 480 від 10.11.2022 року, яким встановлено у ОСОБА_6 наявність як медичного так і інтектуально-вольового критерію неосудності, тобто нездатності розуміти свої дії та керувати ними , зазначає про те, що в його діях не може бути складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.152 та ст.185 КК України, які можуть мати місце лише за наявності прямого умислу, тобто усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбачення його суспільно небезпечних наслідків, який був відсутній, корисливого мотиву та мети(ст.185 КК України).

Вказує на те, що органом досудового розслідування не доведено яким саме способом заволодів грошовими коштами потерпілої його підзахисний.

В обґрунтування своєї позиції також зазначає, що умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони злочину, які встановлюються лише щодо осудної особи а тому враховуючи що стан неосудності повязаний з відсутністю в особи інтеректуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мотиву та мети субєктивної сторони складу злочину тому встановлення будь-якої форми вини(умислу чи необережності) у діях неосудної особи є обєктивно неможливим.

Заслухавши суддю-доповідача, особу стосовно якої застосовуються заходи медичного характеру, його захисника та законного представника, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.

Колегія суддів вважає прийнятними доводи апелянта щодо безпідставного посилання суду на спрямованість умислу, мету і мотив та дій ОСОБА_6 та як наслідок висновку пр доведенння його вини у їх скоєнні.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК Україн икритеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23,24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 у період вчинення інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь та на час проведення експертизи страждав на хронічне психічне захворювання, яке позбавило його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінніст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Тому, висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчинених суспільно небезпечних діянь не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є:час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що суди нижчих інстанцій увагу не звернули.

Суд наголошує, що верховенство права (частина перша статті 8 КПК) є засадою кримінального провадження, відповідно до якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Саме на реалізацію цієї засади спрямовані встановлені спеціальними нормами КПК винятки, які дають можливість судам усіх інстанцій без обмеження процесуальними позиціями сторін, навіть з власної ініціативи, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, приймати рішення щодо покращення правового становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Зокрема, частиною другої статті 404 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відтак, у разі виявлення неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій, як на складові злочину, у той час коли вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру) апеляційний суд вправі виправити допущену місцевим судом помилку та виключити із ухвали зайві посилання.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Місцевим судом встановлено, що в період вчинення суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_6 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (ст. глибокої дебільності) з синдромом емоційно - вольової нестійкості, що сягає рівня вираженого недоумства, тому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними та продовжує виявляти їх.

На підтвердження свого висновку про те, що ОСОБА_6 вчинив в стані неосудності суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України місцевий суд зіслався на показанння потерпілої, письмові та речовими доказами, висновки експертів, які проаналізував в сукупності і взаємозвязку, а також з точки зору належності, допустимості та достатності.

З показань потерпілої ОСОБА_10 суд встановив, що ввечері 29 жовтня 2022 року вона повертаючись з роботи, йшла по задньому дворі КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня», на сходах якої стояв ОСОБА_6 , який запропонував вступити з ним у статеві зносини, на що остання відмовилась, проте, вирватись від нього не могла, біля сходів лікарні він повалив її на землю, заліз зверху та застосовував фізичне насильство, яке виразилось в здавлюванні шиї, також забрав мобільний телефон та поставив собі у кишеню, почав скидати одяг, проте, через деякий час їй вдалося вирватися та втекти. На місці події вона залишила свою куртку, в якій знаходилися гроші та банківська картка.

Під час проведення слідчого експерименту від 21 листопада 2022 року потерпіла ОСОБА_10 розповіла та продемонструвала події, що відбувалися 28 жовтня 2022 року, які викладені вище та під час пред`явлення особи для впізнання 29 жовтня 2022 року впізнала за такими індивідуальними ознаками: ріст близько 165 см, обличчя кругле, губи пухлі, праве око косить до носа, плотної тілобудови на фото №2 ОСОБА_6 , який 28 жовтня 2022 року близько 19.15 год., перебуваючи на задньому подвір`ї КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР здійснив грабіж грошових коштів в сумі 775 гривень та банківської картки.

Постановляючи ухвалу місцевий суд на підтвердження своїх висновків щодо вчинення ОСОБА_6 дій, які мають ознаки суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.1 ст.152 КК України, також взяв до уваги відомості, які містяться у:

-протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28 жовтня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_10 вказує, що 28 жовтня 2022 року близько 19.15 год. на задньому дворі психоневрологічної лікарні невідома особа вчинила грабіж грошових коштів в сумі 775 гривень, пов`язаний із насильством.

-протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29 жовтня 2022 року, згідно якого ОСОБА_10 повідомила, що 28 жовтня 2022 року близько 19.15 год. невідома особа, перебуваючи на задньому дворі психоневрологічної лікарні намагалася вчинити дії, спрямовані на вчинення статевого акту, однак, не довела їх до завершення з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку із вчинення нею опору.

-протоколі огляду місця події від 28 жовтня 2022 року, з таблицею ілюстрацій до нього, згідно з яким об`єктом огляду була земельна ділянка, що розташована на території КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» за адресою: вул. Тролейбусна, 14, м. Тернопіль, розташована на задньому дворі вказаної лікарні. Під час огляду виявлено та вилучено 4 сліди папілярних узорів пальців рук, а саме: 1 слід на поверхні екрану мобільного телефону марки «Samsung S-20», 2 сліди із поверхні картонної коробки білого кольору; один слід із внутрішньої сторони гаманця, у якому знаходилися грошові кошти.

-висновок судово - медичної експертизи від 28 листопада 2022 року №741, зі змісту якого вбачається, що у ОСОБА_10 при судово - медичній експертизі виявлені синці шкіри верхньої губи зліва, лівого плеча, задньої поверхні грудей зліва, правого стегна, утворення яких за наведених у постанові обставин, не виключається. Які за ступенем тяжкості належать до легких.

-висновки судово - медичної експертиз, згідно яких кров ОСОБА_6 та ОСОБА_10 належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

-висновки судово - медичної експертизи від 09 грудня 2022 року №252 та від 09 грудня 2022 року №251, відповідно до якого при судово-медичній експертизі тампонів змивів з рук та піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 знайдено епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалося та які можуть походити від особи осіб для крові якої (яких) властивий антиген А за системою АВ0, в тому числі - ОСОБА_10 та ОСОБА_6

висновку судово - медичної експертизи від 28 листопада 2022 року №742, відповідно до якого у ОСОБА_6 при судово-медичній експертизі виявлено крововилив слизової оболонки нижньої губи зліва, утоврення яких не виключено у вказаний у постанові термін 28 жовтня 2022 року та які за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження .

протоколі оглядупредметів (речей) від 15 грудня 2022 року, з таблицею ілюстрацій до нього, згідно якого було оглянуто: банківську картку для виплат «Приват Банк» та грошові купюри на загальну суму 625 грн., які були вилучені у ОСОБА_6 при його особистому обшуку під час затримання.

-висновку судової дактилоскопічної експертизи від 14 листопада 2022 року №СЕ-19/120-22/10739-Д, з якого слідує, що два сліди пальців рук , вилучені при огляді місця події 28 жовтня 2022 року, залишені ОСОБА_6 , та два сліди пальців рук, залишені ОСОБА_10 .

Таким чином, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та докази оцінені правильно. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів також погоджується з тим, що вчинені ОСОБА_6 дії підпадають під ознаки суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст.15 ч. 1 ст.152 КК України - незакінчений замах на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) та ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Враховуючи висновок судово-психіатричного експерта №480 від 10 листопада 2022 року, про те, що в період, який відноситься до суспільно небезпечних діянь, вчинення яких інкриміновано ОСОБА_6 , він виявляв ознаки легкої розумової відсталості з синдромом емоційно-вольової нестійкості, які виявляє їх і на час проведення експертизи , тому не міг на час їх скоєння і не може на даний час розуміти значення своїх дій та керувати ними та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом, суд вірно застосував до нього примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом з підстав, викладених в клопотанні.При цьому вірно врахував характер захворювання ОСОБА_6 , тяжкість вчинених ним діянь, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Перевіряючи доводи захисника щодо невстановлення органом досудовго розслідування способу викрадення ОСОБА_6 крадіжки майна потерпілої, колегія суддів вважає їх необгрунтованими оскільки потерпіла показала що залишила свою куртку та грошові кошти на місці злочину, рятуючись від замаху на згвалтування, під час особистого обшуку ОСОБА_6 у нього було вилучено грошові кошти та належні потерпілій банківську картку, під час проведення дактилоскопічної екпертизи на речах, виявлених під час огляду місця події були знайдені сліди пальців рук, які належать ОСОБА_6 .

Твердження захисника про порушення права на захист ОСОБА_6 у звязку з тим, що протокол предявлення його особи до впізнання від 29.10.2022 року за участю потерпілої та поверхнева перевірка ОСОБА_6 проводились за відсутності захисника також не заслуговують на увагу оскільки ст.288 КПК України не передбаченого вимоги щодо обовязкової участі захисника під час проведення слідчої дії у виді предявлення особи до впізнання, така процесуальна дія повязана з необхідністю отримання доказів, які носять обєктивний характер, тобто таких що не залежать від волі особи, а тому вона не може розглядатись як така що порушує право особи зберігати мовчання, присутність чи відсутність захисника у ньому випадку не може позначатись на змісті отриманих під час її проведення результатів, при цьому колегія суддів враховує що будь-яких порушень щодо процедури її проведення захисник у апеляційній скарзі не наводить, а під час її проведення орган досудового розсілдування не володів інформацію щодо психічного стану ОСОБА_6 . Перевіряючи доводи апелянта щодо проведення поверхневої перевірки ОСОБА_6 з порушенням його права на захист колегія суддів вважає що вони не заслуговують на увагу оскільки під час затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України у присутності захисника було здійснено його особистий обшук та вилучено належні потерпілій банківську картку та грошові кошти у сумі 625 грн., жодних зауважень до протоколу затримання захисник не висловлював, без застережень підписав його.

Отже, апеляційну скаргу захисника особи стосовно якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_6 ОСОБА_9 слід задовольнити частково, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2023 року щодо ОСОБА_6 змінити , виключити з її мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив, вину ОСОБА_6 при вчиненні суспільно небезпечних діянь та висновок суду про вину ОСОБА_6 у їх скоєнні .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, стосовно якої застосовуються заходи медичного характеру, ОСОБА_6 ОСОБА_9 задовольнити частково, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2023 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_6 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, а також його вину у їх вчиненні.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді