Справа № 756/409/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4144/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого та прокурора на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлиман Харківської обл., громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14 квітня 1999 року вироком Борівського районного суду Харківської області за ч.1 ст.206 КК України 1960 року до 1 року виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави;

- 06 вересня 1999 року вироком Борівського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 206 КК України 1960 року, із застосуванням ч. 3 ст. 42 КК України 1960 року, до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 15 листопада 2002 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 3 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- 26 квітня 2007 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 2 ст. 125 КК України, із застосуванням статей 71, 72 КК України, до 8 місяців позбавлення волі;

- 05 травня 2009 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 3 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік;

- 02 березня 2010 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, із застосуванням статей 70, 71 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 20 червня 2019 року вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 20 серпня 2019 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

засуджено за ч.1 ст.128 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 15.10.2022 року приблизно о 16 годині перебував на вулиці біля входу до супермаркету «Фора» , що розташований за адресою м. Київ, селище ДВС, вул. Дніпроводська, 7, де зустрів наглядно знайомого ОСОБА_9 , 1951 року народження.

Того ж дня у той же час, перебуваючи за вищевказаною адресою, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин один до одного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_9 правою рукою один удар в ділянку обличчя ліворуч, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтну дорогу та отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: крововилив у м`які тканини голови зліва; садно у потиличній ділянці голови; множинні вогнища крововиливів над правою тьм`яною ділянкою, субдуральні нашарування крові над лівою лобно-скронево-тімяною ділянками; наявність крові у бокових шлуночках, більше зліва; переломи правої тім`яної та потиличної кістки справа.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 15 жовтня 2022 року, близько 16 год., перебував поблизу входу до супермаркету «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, селище ДВС, вул. Дніпроводська, 7, де зустрів наглядно знайомого ОСОБА_9 , 1951 року народження.

У цей момент у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт з ОСОБА_9 . У ході словесної перепалки, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків своїх подальших дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не розглядаючи можливість спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, як один із можливих наслідків своєї поведінки у вигляді кримінальної протиправної недбалості, наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на асфальтовану дорогу, при цьому зазнавши травми голови.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливи у м`які тканини голови зліва; садно у потиличній ділянці голови; множинні вогнища крововиливів білатерально у лобних частках, зліва у скроневій ділянці; субарахноїдальний крововилив; епідуральний крововилив над правою тім`яною ділянкою; субдуральні нашарування крові над лівою лобно-скронево-тім`яною ділянками; наявність крові у бокових шлуночках, більше зліва; переломи кісток склепіння черепа; переломи правої тім`яної та потиличної кістки справа.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_7 перекваліфіковані з ч.1 ст. 121 КК України на ч.1 ст.128 КК України, оскільки доказами по справі та встановленими на їх підставі обставинами суд дійшов висновку про те, що тяжке тілесне ушкодження, яке було спричинено ОСОБА_9 , було не безпосереднім наслідком удару, заподіяного обвинуваченим в ділянку голови потерпілого, а результатом падіння останнього і удару головою об асфальт, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

На вирок суду захисником обвинуваченого та прокурором подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить змінити вирок у зв`язку з призначенням судом несправедливого покарання через суворість та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, врахувавши обставини, які пом`якшують покарання.

Вважає, що суд безпідставно не визнав обставин, що пом`якшують покарання, у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, не врахував, що обвинувачений повністю визнав вину за ст.128 КК України, а також того, що причиною завдання удару стала протиправна поведінка потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на безпідставну перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що суд надав невірну оцінку відеозапису події, з якого вбачається, що дії обвинуваченого були умисними та вчинені в той момент, коли потерпілий не здійснював ніяких активних дій та рухів по відношенню до обвинуваченого та проміжок часу був достатній для ОСОБА_7 ,щоб покинути місце конфлікту, не наносячи тілесних ушкоджень. Також вказує, що заподіяний удар нанесено в життєво важливий орган - голову, потерпілий є особою похилого віку, що дає усвідомлювати що нанесений удар в голову може призвести до тяжких тілесних ушкоджень. Вказані обставини підтверджують прямий умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, тобто у діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_7 та заперечували проти апеляційної скарги представника органу державного обвинувачення, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та підтримав іншу апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як випливає із змісту вироку, висновок про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.1 ст.121 на ст.128 КК України суд обґрунтував доказами, які містяться у показаннях обвинуваченого, потерпілого, результатах проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого відеозапису події з камери спостереження, висновку судово-медичного експерта.

Та обставина, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 під час конфлікту удар рукою в область обличчя, після чого останній впав, вдарившись головою об тверду поверхню, сторонами у кримінальному провадженні не оспорюється і підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілого , протоколом слідчого експерименту з участю обвинуваченого, а також відеозаписом події з камери відеоспостереження магазину «Фора».

Висновком судово-медичного експерта розмежовано, що внаслідок удару рукою в обличчя потерпілого у останнього виникли тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини голови і він втратив рівновагу тіла, а комплекс тілесних ушкоджень, що визначені як тяжке тілесне ушкодження, виник від падіння потерпілого з вертикального положення на площу з контактом правою половиною голови (на рівні тьм`яно-потиличної ділянки).

Як вказував обвинувачений поблизу магазину «Фора» у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 , який його штовхав, бив руками, ображав, після чого він не витримав і вдарив рукою в обличчя потерпілого,не передбачаючи, що він втратить рівновагу і впаде на асфальт , вдарившись головою, і не бажаючи настання таких наслідків.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що спрямованість удару в область обличчя особі похилого віку свідчить про прямий умисел обвинуваченого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень є безпідставними, оскільки такою інформацією не доводиться та обставина, що ОСОБА_7 , наносячи удар по обличчю потерпілого, розраховував на те, що відбудеться падіння потерпілого на тверду поверхню з ударянням об неї головою з отриманням тяжких тілесних ушкоджень.

Підстав вважати, що дії ОСОБА_7 свідчили про наявність у нього прямого чи непрямого умислу на заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, колегія суддів не вбачає.

Покарання за ст.128 КК України обвинуваченому визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Як випливає із змісту ст.75 КК України, суд при призначенні покарання за ст.128 КК України у виді позбавлення волі може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Суд детально дослідив обставини кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є неодноразово судимою особою, у тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально, тяжкість кримінального правопорушення і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування ст.75 КК України, оскільки лише при призначенні реального покарання може бути досягнута мета, визначена у ч.2 ст. 50 КК України.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення і апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судовоо рішення, не встановлено.

За такимх обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду Київської області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Суддя: Суддя: