Справа № 626/1990/23
Провадження № 1-кп/626/344/2023
УХВАЛА

19 липня 2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого -судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000406 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тольяті Куйбишевської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , яке було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.04.2023 року за № 0000406, разом з обвинувальним актом надійшло до Красноградського районного суду Харківської області 17.07.2023 року з Красноградської окружної прокуратури Харківської області.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 17.07.2023 року вищезазначене кримінальне провадження було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання обвинуваченого під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також прокурор зазначив, що вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки можливим є застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, проти чого не заперечував обвинуваченийОСОБА_4 .

Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, приходить до наступного.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 23.07.2023 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Доводи прокурора про існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України на даній стадії судового розгляду знайшли своє підтвердження. Суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Такі ризики існували і на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому.

На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Суд враховує принцип презумпції невинуватості, в той же час в даному кримінальному провадженні справжні інтереси суспільства полягають у якнайшвидшому та ефективному розгляді даного кримінально провадження в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, для чого суд має забезпечити зокрема відсутність будь-якого впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого.

При цьому, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виключення можливості такого впливу, оскільки за своєю суттю додержання обмежень, що застосовуються у будь-яких іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовані, та не можуть бути ефективно контрольовані державою.

Вирішуючи питання доцільності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд крім іншого враховує те, що він обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років .

Вказана обставина значно збільшує ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілого, що мають бути допитані судом.

Європейський суд з прав людини зазначав, що коли підозрюваного залишають під вартою, він має право розраховувати на вирішення його справи у пріоритетному порядку і на ведення її з особливою ретельністю (Рішення у справі "Мацнеттер проти Австрії" (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 р., серія А, №10, п. 12).

За таких обставин клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в зв"язку з чим, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, до 15 вересня 2023 року, задовольнивши клопотання прокурора.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 14 вересня 2023 року включно в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя