Справа № 361/5357/23
Провадження № 1-кс/361/1004/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.23

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваної ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

До Броварського міськрайонного суду Київської надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002200. Вказане клопотання потрапило на розгляд слідчому судді ОСОБА_6 . В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу захисником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 було заявлено про наявність скарги на незаконне затримання ОСОБА_3 . Однак слідчий суддя ОСОБА_6 відмовилась розглядати заявлену скаргу захисника ОСОБА_4 посилаючись на те, що скарга не була зареєстрована в канцелярії суду. Захисник ОСОБА_4 наполягав на розгляді його скарги, так як подати скаргу щодо незаконного затримання його підзахисної ОСОБА_3 до канцелярії він не міг, оскільки у вихідній суботній день канцелярія не працює, а отже скарга має біти заслухана без її попередньої реєстрації у канцелярії. Тому, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 2 та ч. 3 ст. 206 КПК України, захисник ОСОБА_4 просить відвести слідчого суддю ОСОБА_6 від розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву про відвід підтримав.

Підозрювана ОСОБА_3 підтримала заяву про відвід.

Прокурор заперечила з огляду на необґрунтованість.

Вивчивши мотиви заявленого відводу, дослідивши матеріали справи, які необхідні для вирішення даного питання, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст.80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід повинна бути вмотивована, а відтак має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Встановлено, що 01.07.2023 в результаті автоматизованого розподілу до провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002200.

В судовому засіданні під час розгляду вказаного клопотання , захисник ОСОБА_3 усно заявив про наявність у нього скарги щодо незаконного затримання його підзахисної. Вказана скарга не була подана та зареєстрована у канцелярії суду.

Адвокат ОСОБА_4 не зареєстрував скаргу на незаконне затримання, оскільки 01.07.2023 є суботнім днем та канцелярія суду була закрита.

Слідчий суддя ОСОБА_6 відмовилась розглядати скаргу на незаконне затримання ОСОБА_3 через те, що вона не була зареєстрована у суді та, відповідно, на разі розглядалось клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_3 .

Адвокат ОСОБА_4 було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_6 .

Суд не погоджується з доводами заявника.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні, для більш детального аналізу.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень статті 6Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Також судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому, Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи» (рішення у справі «Мікаллеф проти Мальти», «Денисов проти України»). Слово «боятися» підкреслює допустиму ірраціональність сумніву. Обставини prima facie вбачаються інтуїтивно, вони не передбачають раціонального аналізу. Сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що у розумної людини, на її перший погляд, вони викликають побоювання упередженості суду.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При ухваленні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

В даному випадку основною та єдиною підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_6 стала суб`єктивна думка захисника ОСОБА_4 щодо упередженості слідчого судді в подальшому при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки слідчий суддя відмовилась розглядати скаргу щодо незаконного затримання ОСОБА_3 , з якою не була ознайомлена, оскільки скарга не була подана до суду у визначеному Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України порядку.

За таких обставин, адвокат ОСОБА_4 зазначив, що у нього є сумніви в неупередженості слідчого судді. Втім, його сумніви не були підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими. Також, заявник не надав інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.

Крім того, станом на час розгляду відводу слідчому судді ОСОБА_6 скарга щодо незаконного затримання ОСОБА_3 була подана та зареєстрована в канцелярії суду, протоколом автоматизованого розподілу було визначено суддю ОСОБА_6 для розгляду скарги на незаконне затримання ОСОБА_3 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що в неупередженості слідчого судді ОСОБА_6 нема правомірних сумнівів, оскільки заява не вказує на певні факти, які дозволяють піддати сумніву безсторонність розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 75 - 83, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_7