Справа № 473/3793/23
Номер провадження 1-в/473/147/2023
УХВАЛА

Іменем України

"08" серпня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області справу за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

встановив:

24.07.2023 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_5 була засуджена вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2012 року, за ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 366 КК України, до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки і з штрафом у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів прибутків громадян - в сумі 4250 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 22 листопада 2012 року, вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2012 року щодо ОСОБА_5 , змінено в порядку ст. 395 КПК України 1960 року, перекваліфіковано її дії з ч. 2 ст. 366 на ч.1 ст. 366 КК України. Визначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю на 3 роки.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання, такого висновку дійшов Верховний Суд України, по справі № 5-324кс15

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК України, певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Також в клопотанні зазначено, що відповідно до відповіді на адвокатський запит, поданий адвокатом, в інтересах ОСОБА_5 , до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, кримінальні провадження за підозрою ОСОБА_5 відсутні. Таким чином, навіть орган досудового розслідування не вбачає та не вбачав ознак ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, про що свідчить відсутність кримінальних проваджень за фактом ухилення від відбування покарання.

Відповідно до вказаної відповіді, вказано також, що ОСОБА_5 , оголошена в державний розшук. Дійсно, згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2013 року ОСОБА_5 , засуджену за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки - оголошено у розшук. Підставою оголошення у розшук ОСОБА_5 є повідомлення прокурора, що засуджена ухиляється від виконання вироку, на території м. Вознесенська та Вознесенського району не проживає, місце її знаходження невідоме, тому пропонує оголосити її розшук. Тобто, прокурор фактично визнала винною ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ст. 390 КК України, без обвинувального вироку та проведення досудового розслідування.

Але на момент проведення досудового розслідування та судового розгляду справи, щодо ОСОБА_5 було встановлено, що вона працює продавцем ТОВ «Сервіс-2010» в м. Києві. Вказаний факт, зазначений як у обвинувальному вироку суду так й в самій постанові суду про оголошення ОСОБА_5 у розшук. Втім за місцем роботи, тобто у ТОВ «Сервіс -2010» засуджену навіть не намагалися розшукати. Факт того, що засуджена не проживала на території м. Вознесенська та Вознесенського району є очевидним та логічним, оскільки на момент оголошення її в розшук працювала в м.Києві.

Також, ОСОБА_5 весь цей час продовжувала жити повноцінним життям, будувала родину та народила дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області 29 березня 2016 року зроблено відповідний актовий запис №151. Факт, реєстрації дитини в державних органах в свою чергу свідчить й про те, що засуджена ОСОБА_5 не тільки не ухилялася від відбування покарання, а й не намагалася цього зробити, прийшовши до державного органу самостійно.

Таким чином, так як ОСОБА_5 , була засуджена вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2012 року до позбавлення волі строком на 4 роки , тобто відповідно до положень п.3 1 ст. 80 КК України, строк на протязі якого міг бути виконаний обвинувальний вирок суду становить - 5 років. Таким чином, строки давності виконання обвинувального вироку закінчились 8 серпня 2017 року. На підставі викладено просить звільнити ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком колегію суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 своє клопотання в інтересах ОСОБА_5 підтримала та просила його задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надіславши суду заяву з проханням розглядати клопотання адвоката ОСОБА_4 без її участі та просила дане клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, зазначаючи, що ОСОБА_5 ухилялась та ухиляється від відбуття призначеного судом покарання, через що була оголошена у розшук. Її розшук по теперішній час триває, а отже, дане клопотання не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання докази, суд приходить до такого.

ОСОБА_5 , згідно вироку апеляційного суду Миколаївської області від 07.08.2012 року, засуджена за ч.5 ст.191, ч. 3 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, до 4 років позбавлення волі без конфіскацій майна з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки.

Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2013 року ОСОБА_5 оголошена у розшук. Вирок апеляційного суду Миколаївської області від 07.08.2012 року, звернути до виконання після розшуку засудженої ОСОБА_5 .

Дійсно, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Але, згідно ч. 3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

На теперішній час ОСОБА_5 оголошена у розшук і її місце знаходження не відоме, що підтверджується листом заступника начальника Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області від 13.06.2023 року №27-аз/59-2023. Згідно листа начальника Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області від 07.08.2023 року на ім`я керівника Вознесенської окружної прокуратури, Вознесенським РУП проводились та проводяться розшукові заходи направленні на встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 .

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає, приховує своє місце знаходження, зазначаючи в будь-яких офіційних документах лише місце своєї реєстрації, де вона не перебуває з 2013 року.

А отже, ОСОБА_5 ухиляється від відбування покарання призначеного вироком апеляційного суду Миколаївської області від 07.08.2012 року та своєю поведінкою перешкоджає процедурі його виконання.

Суд не може прийняти до уваги, доводи адвоката ОСОБА_4 про те що, так як ОСОБА_5 не притягувалась до кримінальної відповідальності за ст.. 390 КК України, то факт того, що вона ухиляється від відбування покарання не доведений.

Відповідно до ст.. 390 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі та у виді позбавлення волі, засуджений може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за даною статтею лише у наступник випадках:

-за самовільне залишення місця обмеження волі або злісне ухилення від робіт, або систематичне порушення громадського порядку чи встановлених правил проживання, вчинені особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі;

-неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду ;

-неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

Отже, за ст. 390 КК України не може бути притягнута до кримінальної відповідальності особа, яка ухиляється від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, вирок щодо якої не був звернений до виконання.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги ч. 3 ст.80 КК України, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є необґрунтований та не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 80 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку апеляційного суду Миколаївської області від 07.08.2012 року, згідно якого ОСОБА_5 засуджена за ч.5 ст.191, ч. 3 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскацій майна з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: