Справа № 569/8446/22
УХВАЛА

19 квітня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах особи, стосовно майна якої вирішується питання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах особи, стосовно майна якої вирішується питання ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в слідчому третьому слідчому відділі (з дислокацією у м. Рівному) територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому проводилось досудове розслідування кримінального правопорушення відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 24.06.2022, попередня кваліфікація якого за ч.1 ст.286 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24 червня 2022 року, близько 19 години, на автодорозі : М06 Київ-Чоп 381 км, водій, відбулося зіткнення транспортних засобів AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який виїжджав з другорядної дороги та здійснював поворот ліворуч з виїздом на проїзну частину автодороги Київ-Чоп та автомобілем ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_2 від керуванням водія ОСОБА_5 , 1986 року народження, який рухався по автодорозі Київ-Чоп у напрямку м. Львів.

Внаслідок цієї ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді перелому пальців рук, а автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

24 червня 2022 року під час проведення огляду місця події вилучено автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який поміщено на територію спеціального майданчику в с. Привільне Дубенського району Рівненської області, що в подальшому був визнаний та прилучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 29 червня 2022 року прийняте рішення накласти арешт на автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування чим автомобілем.

Ухвалою слідчого судді від 26.07.2022 року автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 був повернутий власнику без права відчуження.

ОСОБА_4 є законним володільцем вилученого у нього майна (транспортного засобу) і його право на скасування арешту майна передбачене ст.ст.64-2, 174 КПК України. А тому, на підставі договору про надання правової допомоги від 07.07.2022 року, уповноважив мене представляти його інтереси в суді і подавати такі клопотання, доказом чому копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер, які додаються.

ОСОБА_4 , як володілець арештованого майна переконаний, що на даний час у подальшому арешті і утриманні вилученого у нього автомобіля, яке перебуває під контролем органу досудового розслідування вже відпала потреба та свою позицію обґрунтовуємо наступними доводами.

Ухвала про арешт майна мотивована тим, що цей захід був здійснений з мотивів уникнення ризиків продажу чи вчинення будь-яких інших дій із даним автомобілем (ремонт, переобладнання, вивіз за межі України), які можуть призвести до втрати чи пошкодження даного автомобіля та знищення слідів вчинення даного кримінального правопорушення.

На даний час відомо, що вилучений автомобіль підлягав повному його дослідженню у т.ч. експертами. Слідчим були призначені і проведені всі необхідні у цьому випадку експертизи, для проведення яких був потрібний вищевказаний автомобіль, що знаходиться на території охороняє мого майданчика у с. Привільне. Тим самим обґрунтовуємо, що ризики продажу чи вчинення будь-яких інших дій із даним автомобілем (ремонт, переобладнання, вивіз за межі України), які могли б призвести до втрати чи пошкодження даного автомобіля та знищення слідів вчинення даного кримінального правопорушення відпали як і відпала необхідність у подальшому утриманні автомобіля.

За цей час державою, в особі уповноважених працівників правоохоронних органів були всі реальні можливості провести ті чи інші слідчі або процесуальні дії направлені на перевірку висунутих ними підозр. За весь час розслідування будь-яких доказів винуватості чи підозри у вчиненні ОСОБА_4 будь-якого злочину досудовим слідством встановлено не було, тому доцільності продовжувати позбавляти його права користуватись своїм майном не вбачається.

На даний час в Україні запроваджений військовий стан. ОСОБА_4 проживає у сільській місцевості, приблизно за 25 км від м. Дубно. Працю посаді поліцейського водія третього відділення першого взводу роти конвойної служби (РКС) ГУНП у Рівненській області, яке розташоване у м. Рівне, тому він змушений постійно прибувати і добиратися до місця роботи попутним транспортом, ризикуючи своїм життям та здоров`ям. А тому наявність у його розпорядженні та користування вилученого у нього транспортного засобу на даний час є не розкішшю, а крайньою необхідністю для забезпечення безперебійної роботи правоохоронного органу.

Заявник адвокат ОСОБА_3 в інтересах особи, стосовно майна якої вирішується питання ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи були повідомлений належним чином. Однак, прокурором подано клопотання про розгляд клопотання без його участі щодо скасування арешту майна не заперечує, оскільки прийнято рішення про закриття кримінального провадження..

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що в слідчому третьому слідчому відділі (з дислокацією у м. Рівному) територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому проводилось досудове розслідування кримінального правопорушення відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 24.06.2022, попередня кваліфікація якого за ч.1 ст.286 КК України.

24 червня 2022 року під час проведення огляду місця події вилучено автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який поміщено на територію спеціального майданчику в с. Привільне Дубенського району Рівненської області, що в подальшому був визнаний та прилучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду. від 29 червня 2022 року прийняте рішення накласти арешт на автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування чим автомобілем.

Ухвалою слідчого судді від 26.07.2022 року автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 був повернутий власнику без права відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що на даний момент досудовим слідством не встановлена причетність ОСОБА_4 до злочинних дій, які являються об`єктом кваліфікації у кримінальному провадженні, немає будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Слідчим були призначені і проведені всі необхідні у цьому випадку експертизи, для проведення яких був потрібний вищевказаний автомобіль.

Крім того, слідчим прийняте рішення про закриття кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 24.06.2022, попередня кваліфікація якого за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, згідно якій критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах Рисовський проти України від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04) , Кривенький проти України від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/81574015) .

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку з чим, суд вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах особи, стосовно майна якої вирішується питання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт на автомобіль AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який був вилучений з володіння ОСОБА_4 в результаті проведення огляду місця події від 24 червня 2022 року та арештований на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 29 червня 2022 у справі №569/8446/22, повністю. Зобов`язати слідчого та/або прокурора, уповноважених на розслідування кримінального провадження, повернути його законному володільцю ОСОБА_4 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1