Справа № 715/3210/22
Провадження № 1-кп/715/16/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2023 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Глибока в залі суду матеріали кримінального провадження №0002001 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Газ Сале Тазовського району Тюменської області РФ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з вищою освітою, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

05 липня 2022 року о 17:10 год., перебуваючи на території контрольно-пропускного пункту відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 що в АДРЕСА_2 , з метою виїзду за межі України в період воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 року та дії заборони про виїзд за межі України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаючи про те, що документи, які він надав для перевірки працівникам прикордонної служби, видаючи їх за справжні є підробленими, надав останнім ці документи з метою незаконного перетину кордону, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.01.2020 року, яке нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_5 та довідку військово-лікарської комісії № 813/11-2020 від 22.05.2020 року, яка нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що не вважає винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та просив суд його виправдати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працює на посаді інспектора прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 05 липня 2022 року вона перебувала на службі на ПП «ІНФОРМАЦІЯ_2». На паспортну перевірку ОСОБА_5 пред`явив закордонний паспорт громадянина України та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з метою перетину державного кордону. Під час перевірки встановлено, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного має можливі ознаки підробки. У зв`язку із цим, вона звернулася до старшого зміни, який зателефонував в поліцію.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказала, що в період часу з 2013 року по 22.02.2022 рік вона дійсно працювала головою військово-лікарської комісії (ВЛК) в ІНФОРМАЦІЯ_7 . На час виконання її функціональних обов`язків головою ВЛК, ОСОБА_8 головою ВЛК там не працював, особисто з ним не знайома та вказує, що особа на ім`я ОСОБА_8 як зазначено в довідці ВЛК № 813/11-2020 від 22.05.2020 року на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 їй не відома і така особа на той період часу не працювала, підпис який знаходиться на довідці ВЛК не її, вона особисто своєю рукою його не ставила, печатка яка там стоїть також не її. На час видання довідки військово-лікарської комісії № 813/11-2020 від 22.05.2020 року була головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 м. Василівка і їй невідомо, чи був ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 на прийомі у військово лікарської комісії.

Крім пояснень свідків, судом було досліджено також письмові докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- повідомлення прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення від 05 липня 2022 року №5/4026-20-вих., з якого вбачається, що 05.07.22 року о 17:10 на виїзд з України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЗП НОМЕР_3, який під час проходження паспортного контролю надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії про те, що він не придатний до військової служби із виключенням з військового обліку. В ході вивчення документів у п/н «ПД» спільно з офіцером ВВВБ по 31 прикз виникли сумніви щодо дійсності наданих документів, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного. За результатами взаємодії з ІНФОРМАЦІЯ_8 встановлено, що вищевказані документи не видавались. (а.с. 14);

- протокол огляду місця події, в якому зафіксовано огляд службового приміщення «Прикордонний наряд ОКСТЗ» АПП «ІНФОРМАЦІЯ_2», де на столі знаходився документ - «Військовий квиток НОМЕР_2 », виданий 28.09.2011 року з відповідними записами в ньому (а.с. 14-26);

- постанова про визнання речовим доказом від 05.07.2022 року, якою тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18 січня 2020 року та довідку військово-лікарської комісії №813/11-2020 від 22 травня 2020 року було визнано речовими доказами (а.с. 32);

- копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , виданий 18 січня 2020 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_9 , в якому наявні наступні відмітки:

1) «Прийнятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 18 січня 2020 року »;

2) «Знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 22 травня 2020 року »;

3) «22 травня 2020 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних на підставі ст.37 п.6.3 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_9 , 22 травня 2020 року» (а.с. 18);

- копія довідки військово-лікарської комісії №813/11-2020 від 22 травня 2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 протокол №16 від 22 травня 2020 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Діагноз: ДДУХ ГВХ та ПВХ. Радикулопатія L4-L5. Порушення чутливості і трофіки мязів. Торакалгія, Люмбалгія, Больовий синдром. Хронічний рецидивуючий перебіг. На підставі статті 23-а графи ІІ Розкладу хвороби, графи___ ТДВ Б Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Голова ВЛК ОСОБА_8 (підпис), Секретар ВЛК (підпис). (а.с. 19);

- відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_8 №1777 , в якій вказано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 не перебував та не перебуває, не отримував повістку на призов по мобілізації, не проходив військово-лікарську комісію та склад комісії ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_5 був інший, щодо факту видачі тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.01.2020 року та будь-яких довідок, щодо вказаного громадянина, підтвердити не можливо, у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 був евакуйований з тимчасово окупованої території, але підпис військового комісара підполковника ОСОБА_9 не відповідає дійсності.

- відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_8 №2350 від 23 вересня 2022 року, в якій вказано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебував та не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 . Військово-облікові документи, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.01.2020 року та довідка військово-лікарської комісії № 813/11-2020 від 22.05.2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 не видавались. Полковник ОСОБА_9 на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 з 24.06.2019 року, з 20.09.2021 року по теперішній час на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_8 на посаді голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 ніколи не перебував. На той час головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувала ОСОБА_13 (а.с. 69).

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові та речові докази, надані прокурором, які були зібрані під час досудового розслідування, приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документу.

З об`єктивної сторони використання полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам або організаціям незалежно від форми власності (документ передається уповноваженим особам) або пред`явленні їх для ознайомлення з його змістом, але сам підроблений документ залишається у володінні винного.

Правопорушення вважається закінченим з моменту пред`явлення (надання) підробленого документа незалежно від того, чи вдалося винному досягти поставленої мети.

Так, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про обмеження у виїзді за межі України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, введені у зв`язку дією Указу Президента України №64 від 24.02.2022 року, будучи обізнаним про наявність у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.01.2020 року, виданому на його ім`я, вказаних вище даних, що не відповідають дійсності, зокрема, щодо виключення його з військового обліку у зв`язку з відповідною хворобою, надав тимчасове посвідчення при перетині кордону працівникам Державної прикордонної служби України.

Разом з тим, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він у невстановленому місці, у невстановлений час громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець с. Вербівка Городищенський район Черкаської області, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, підробив офіційні документи на своє ім`я, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.01.2020 року та довідку військово лікарської комісії №813/11-2020 від 22.05.2020 року, видані ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення, а також види і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За частиною 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвалюючи рішення у справі, суд же повинен ретельно перевірити доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи. Так, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 03.02.2021 у справі №761/7897/18.

Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, не містять ані окремих, ані в сукупності, доказів наявності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, дотримуючись стандарту доведення поза розумним сумнівом, оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 підлягає виправданню за ч. 3 ст. 358 КК України в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.358 КК України, враховуючи наступне.

Так, відповідальність за ст. 358 КК України настає в разі підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.3 ст. 358 КК України виражається в таких альтернативних діях: а) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа; б) збут підробленого офіційного документа; в) виготовлення підроблених печатки, штампа чи бланка підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печатки, штампа чи бланка; г) збут підроблених печатки, штампа чи бланка, за умови вчинення їх за попередньою змовою групою осіб.

Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа - це: а) повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації); б) внесення у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей (наприклад, бездоганно оформлений листок тимчасової непрацездатності, виданий завідомо здоровій людині); в) зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, підтирання, підчистка, витравлення тексту тощо); г) підроблення відбитків штампа, печатки як необхідного реквізиту документа.

Злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених у диспозиції ст.358 КК України дій.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитися від юридичних обов`язків (приховати наявність вищої освіти, щоб за рахунок бюджетних коштів одержати другу вищу освіту). Якщо мета інша (продемонструвати майстерність, поповнити колекцію та ін.), склад злочину відсутній.

Обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є кримінальним правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншими невстановленими особами.

В той же час домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 14.05.2020 року у справі № 405/2648/18.

Разом з тим, стороною обвинувачення належними, достатніми та допустимими доказами доведено наявність факту підробки в документі, пред`явленому ОСОБА_5 військовослужбовцю ДПСУ з метою перетину кордону, проте не надано жодного доказу на підтвердження участі ОСОБА_5 у виготовленні самого підробленого документа - безпосередньому внесенні ним у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей чи вчиненні ним дій у складі групи осіб, що сприяли б виготовленню підробленого документа цією групою осіб. Більш того, саме формулювання обвинувачення «у невстановленому досудовому розслідуванні місці та час вступив у попередню змову з невстановленою на даний час особою, з метою підробки офіційних документів, які стали б підставою для безперешкодного перетину ним Державного кордону України у воєнний час» вказує на те, що органу досудового розслідування не вдалось зібрати будь-яких реально існуючих доказів на підтвердження участі ОСОБА_5 у виготовленні підробленого документа.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (ч.3 ст. 62 Конституції України).

Таким чином, висновки сторони обвинувачення є припущеннями, які не підтверджується матеріалами кримінального провадження та дослідженим судом доказами.

За таких обставин, суд вважає, що органами досудового слідства не доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, в зв`язку з чим його слід виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Під час розгляду справи стороною захисту неодноразово вказувалось на порушення під час проведення досудового розслідування.

Розглянувши доводи захисту суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2022 року слідчий, повідомив про відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам, дане повідомлення захисник ОСОБА_14 отримав 13 жовтня 2022 року.

Згідно ч.10 ст.290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів. Клопотання розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, не пізніше п`яти днів з дня його надходження до суду з повідомленням сторін кримінального провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час проведення судового засідання, не перешкоджає розглядові клопотання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_14 зволікали з виконанням процесуальної дії, Герцаївським районним судом Чернівецької області було встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 14 листопада 2022 року, що визнається сторонами.

Також сторонами визнається той факт, що у протоколі про часткове ознайомлення із матеріалами сторона захисту не зазначила жодних заперечень чи зауважень.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається всі процесуальні документи підписані відповідальними працівниками, тому суд відхиляє твердження захисту в цій частині.

Щодо доводів захисту щодо незаконності рішення керівника Чернівецької окружної прокуратури від 02 вересня 2022 року, а саме постанови про задоволення клопотання про продовження строку досудового розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.295 КПК України прокурор задовольняє клопотання та продовжує строк досудового розслідування, якщо переконається, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин.

Судом в судовому засіданні не встановлено порушення чинного законодавства в діях керівника Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_15 під час винесення постанови про задоволення клопотання про продовження строку досудового розслідування, також суд вважає, що вказане рішення відноситься до компетенції прокурора і при його винесені не було порушено правових норм.

Інші доводи та твердження захисту не спростовують висновків, що зроблені судом вище.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, судом пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст.66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема те, що ним вчинено кримінальний проступок, всі обставини справи, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідності, його молодий вік, позитивні характеристики по місцю проживання, його майновий стан.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому міру покарання у виді штрафу. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді застави відносно ОСОБА_5 залишити в силі.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю - ОСОБА_5 заставу у розмірі 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок, внесені ним на рахунок: UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , банк: Держказначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача: 820172, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 08.07.2022 року, згідно ухвали Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 липня 2022 року.

Речовий доказ - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.01.2020 року, яке нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_5 та довідку військово-лікарської комісії № 813/11-2020 від 22.05.2020 року, яка нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_5 , після набрання вироком законної сили повернути до слідчого відділу №2 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0003520.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення усіма учасниками процесу.

Суддя: