КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 07.06.2023 включно, із забороною залишати квартиру АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00. до 08.00. наступної доби.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, не відлучатись зі свого постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду, докласти зусиль до пошуку роботи.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

_____________________________________________________________________________________Справа №760/7909/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2770/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства відносно неповнолітнього потерпілого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Також прокурор вказував на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, а тому останній, усвідомлюючи невідворотність покарання, може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та суду.

Прокурор зазначав, що підозрюваний з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності може впливати на потерпілого, який станом на день подання апеляційної скарги не допитаний, свідків і їх законних представників, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства відносно потерпілого, який є неповнолітньою особою, що вказує на його здатність до дій насильницького характеру проти життя та здоров`я осіб, а також на можливість агресивної поведінки відносно інших учасників кримінального провадження з метою здійснення на них тиску.

Також прокурор звертав увагу на те, що ножові поранення нанесено потерпілому, який на той момент не представляв будь-якої загрози для підозрюваного чи оточуючих. ОСОБА_7 є піклувальником потерпілого.

Крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі майнового характеру, оскільки він офіційно не працює, соціальної допомоги не отримує.

На переконання прокурора, застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що знаряддя вчинення злочину, а саме ніж, підозрюваний викинув у вікно, що свідчить про

намагання приховати сліди та знаряддя злочину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001085 від 09.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм рідним неповнолітнім братом ОСОБА_10 та є опікуном останнього.

Під час спільного проживання між ними постійно виникали конфлікти та бійки через вживання ї обома спиртних напоїв.

Так, 08.04.2023, ОСОБА_7 протягом дня вживав спиртні напої. Приблизно о 18:00 годині він побачив, що його рідний неповнолітній брат ОСОБА_10 розпиває алкогольні напої, а саме пиво у парку «НАУ», що за адресою: м. Київ пр-т Любомира Гузара, буд. 1.

У подальшому, ОСОБА_7 зробив брату зауваження з даного приводу, після чого, між ними виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_7 заборонив неповнолітньому ОСОБА_10 повертатися до квартири на ніч, а сам повернувся додому, де продовжив вживати спиртні напої.

Приблизно о 22:00 годині 08.04.2023 неповнолітній ОСОБА_10 повернувся додому за адресою: АДРЕСА_2 . Також разом з ним прийшли його друзі, а саме неповнолітній ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 . При цьому неповнолітній ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зустрівшись у вказаній квартирі, а саме у коридорі, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, накинувся на свого неповнолітнього брата ОСОБА_10 та почав його штовхати руками, у подальшому, після того, як штовханина закінчилась, неповнолітній

ОСОБА_10 почав словесно ображати ОСОБА_7 та провокувати останнього на бійку і у цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень брату ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 схопив у праву руку розкладний ніж, що лежав на столі у кімнаті, та повернувшись до неповнолітнього ОСОБА_10 , який стояв позаду нього і продовжував його ображати нецензурною лайкою, та наніс ним невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів, але не менше двох, по тулубу неповнолітнього ОСОБА_10 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , відповідно до довідки Національної спеціалізованої лікарні «Охмадит» МОЗ України від 09.04.2023, ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих поранень лівої плевральної порожнини, множинних колото-різаних ран тулубу та верхньої лівої кінцівки.

При цьому, відповідно до пункту 2.1.3.й та 2.1.3.к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, проникаючі поранення лівої плевральної порожнини відносяться до ушкодження, що небезпечне для життя.

Згідно даних протоколу затримання від 09.04.2023, цього ж дня о 02 год. 10 хв. ОСОБА_10 затримано на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України.

09.04.2023 о 16 год. 15 хв. ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

11.04.2023 слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 07.06.2023 включно, із забороною залишати квартиру АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00. до 08.00. наступної доби.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, не відлучатись зі свого постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду, докласти зусиль до пошуку роботи.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про маловірогідність існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на процесуальну поведінку підозрюваного та його особу.

З урахуванням наведених обставин, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, яким здатен запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, беручи до уваги його вік, міцність соціальних зв`язків, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, який, на думку колегії суддів, співмірний з особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Посилання прокурора на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, який вчинено в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства відносно неповнолітнього потерпілого, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Доводи апелянта про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки прокурором не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, його віку та відомостей, які характеризують його особу, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби не зможе запобігти даному ризику.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року, -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3