Справа № 464/288/23
пр.№ 1-кп/464/228/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000414 від 29.10.2022, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпівка, Красногвардійського р-ну, Автономної республіки Крим, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16.08.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2023 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання з урахуванням Галицького районного суду м.Львова у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 вчинив незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 05.12.2022 близько 12.30 год., порушуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, перебуваючи неподалік будинку, що за адресою: м. Львів, вул. Антоненка-Давидовича, 8, утримував при собі прозорий пакет з герметизуючою застібкою, з вмістом речовини зеленого кольору, у якому знаходився особливо небезпечна психотропна речовина «PVP», обіг якої заборонено, масою 0,1792 грам та усвідомлюючи, що це психотропна речовина, діючи умисно зберігав її при собі для власного вживання без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні відмовився давати показання згідно зі ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що ОСОБА_7 знає в силу робочих повноважень, оскільки працює в органах поліції впродовж 14 років. У грудні 2022 по вул. Антоненка-Давидовича ним було зупинено ОСОБА_7 , котрий поводив себе неприродньо, підозріло, постійно озирався. На запитання чи має заборонені речі, останній повідомив, що має наркотичні засоби котрі він десь знайшов і утримував у куртці. Після чого, з колегою ОСОБА_9 викликали оперативну групу 102. При цьому, його попросили, до приїзду СОГ нічого не викидувати, не залишати місце події. Особисто він нічого у ОСОБА_7 не вилучав.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_7 впізнала, та бачила його один раз, 05.12.2022 по вул. Антоненка-Давидовича, коли працівниками поліції була запрошена бути свідком. Під час цього бачила, як обвинувачений на запитання працівника поліції чи має заборонені речі підтвердив, що має та в подальшому передавав працівникам поліції згорток у зіппакеті. Крім неї, як свідок був запрошений також ОСОБА_11 . При цьому пригадати не може, чи повідомляв ОСОБА_7 , що знаходиться у пакеті. За результатами слідчої дії вона підписувала протокол, а також пакет з вилученою речовиною.

Згідно витягу з ЄРДР № 0000495 від 09.01.2023 встановлено, що 05.12.2022 близько 12.40 год. оперуповноваженими СКП ВП 2 ГУНП у Львівській області у м.Львів, вул. Антоненка-Давидовича, 8а під час поверхневої перевірки у ОСОБА_7 було виявлено згорток ізоленти червоного кольору, в середині якої знаходився зіппакет з речовиною зеленого кольору. ЄО 15582 (а.с.101 т.1).

З Реєстрації ЄО № 15852 від 05.12.2022 вбачається, що на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що 28.10.2022 о 08.18 працівник карного розшуку при поверхневому огляді ОСОБА_7 знайшли згорток невідомої речовини обмотаний червоною ізолентою невеликого розміру (а.с.103 т.1).

Згідно рапорту о/у В.Кардаш від 05.12.2022 адресованого т.в.о. начальника ВП №2 вбачається, що ним, у ході проведення поверхневої перевірки ОСОБА_7 було виявлено згорток ізоленти червоного кольору, в середині якої знаходився зі слів останнього наркотична речовина «Солі» зв`язку із чим ним було викликано СОГ через дзвінок на 102 (а.с.104 т.1).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 05.12.2022, за адресою: м. Львів, вул. Антоненка-Давидовича, 8А на тротуарі виявлено ОСОБА_7 , в лівій кишені куртки якого виявлено згорток ізоленти червоного кольору, в якій міститься порошкоподібна речовина зеленого кольору, яку вилучено та поміщено в пакет №INZ1022551 (а.с.105 т.1)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-22/21612-НЗПРАП від 21.12.2022, у складі наданої на дослідження кристалоподібної речовини світло-зеленого кольору, що знаходилась у прозорому полімерному пакеті НПУ (INZ1022551), виявлено PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,1792 грам.(а.с.109-112 т.1)

Згорток ізоленти червоного кольору, в середині якої знаходиться зіп пакет із речовиною зеленого кольору, який прийшов з Львівського НДЕКЦ МВС України у спец пакеті №5655747, визнано речовим доказом та передано у камеру зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, що підтверджується постановою від 23.12.2022 та актом про прийом вилучених речових доказів (а.с.113-115 т.1).

Кваліфікуючи діяння ОСОБА_7 , суд враховує наступне.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 309 КК України, суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Статтею 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що психотропними речовинами є речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Відповідно до Таблиці ІІ списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів PVP віднесений до особливо небезпечних психотропних речовини, обіг яких заборонено.

Одночасно, згідно ст. 1 вищевказаного закону під обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів розуміються види діяльності в тому числі з зберігання, придбання наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи.

Оцінюючи, дослідженні в даному кримінальному провадженні, докази в їх сукупності суд погоджується, що під час огляду місця події від 05.12.2022 по вул. Антоненка - Давидовича 8а, засвідченого проколом, дані котрого узгоджуються із показами свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 , було виявлено прозорий пакет з герметизуючою застібкою, з вмістом речовини зеленого кольору, котрий він утримував при собі та добровільно передав дізнавачу, що визнаний речовим доказом, та за результатами експертного дослідження котрої, на підставі висновку експерта №СЕ-19/114-22/21612-НЗПРАП від 21.12.2022, встановлено, що у складі вилученої речовини виявлено PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,1792 грам.

Вказані докази суд, в частині підтвердження незаконного зберігання психотропної речовини, визнає належними, допустимими, достатніми та такими, що у сукупності доводять фактичні обставини справи, виключають будь-яке інше розумне пояснення події, що мала місце 05.12.2022, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення в цій частині було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні, а його вина доведена поза розумним сумнівом.

З огляду на це, протиправні дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Однак, як вбачається з обвинувального акту, обвинувачення ОСОБА_7 складається з ряду дій, що утворюють один склад кримінального правопорушення.

Зокрема, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується також в тому, що 27.10.2022 близько 15.00 год., порушуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, перебуваючи неподалік будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, незаконно придбав (привласнив знайдене) один прозорий поліетиленовий пакет з вмістом рослиноподібної речовини зеленого кольору, у якій знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», обіг якого заборонено та, усвідомлюючи, що це наркотичний засіб, зберігав його при собі для власного вживання без мети збуту. В подальшому, 28.10.2022 близько 08.10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з будинком, що за адресою: м. Львів, вул. Кавалерідзе, 9А, незаконно зберігаючи при собі раніше придбаний (знайдений) наркотичний засіб, був зупинений працівниками поліції, де в останнього було виявлено та, в ході огляду місця події, вилучено один прозорий поліетиленовий пакет з вмістом рослиноподібної речовини зеленого кольору, у якій виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», обіг якого заборонено, масою 16,71 грам, який останній зберігав при собі без мети збуту.

Також, 05.12.2022 близько 12.30 год., порушуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, перебуваючи неподалік будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, незаконно придбав (привласнив знайдене) один згорток клейкої ізоляційної стрічки червоного кольору, в якому знаходився прозорий пакет з герметизуючою застібкою, з вмістом речовини зеленого кольору, у якому знаходився особливо небезпечна психотропна речовина «PVP», обіг якої заборонено, та, усвідомлюючи, що це психотропна речовина, зберігав її при собі для власного вживання без мети збуту.

На підтвердження вказаних обставин, за письмовим клопотанням прокурора в судовому засіданні досліджено наступні докази: покази свідків, протоколи слідчих дій, висновок експерта, документи про визнання речовим доказом.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що не пригадуючи час, працівником поліції її було запрошено бути свідком при певній дії. Зважаючи, що пройшло багато часу, вона не може пригадати, що тоді відбувалося. Обвинуваченого ОСОБА_7 не пригадує. Одночасно не пам`ятає, чи при ній щось вилучалося. Точно вказати не може, але можливо підписувала документи, котрі уважно не читала, наразі пригадати їх зміст не може.

Свідок Свідок ОСОБА_13 пояснив, що приблизно три місяці тому, його було запрошено працівником поліції бути свідком. На місці він пригадує бачив чоловіка, котрий виглядав хворим, нічого не казав, нічого не надавав, а працівники поліції нічого не вилучали. Документи підписував, однак їх не читав, оскільки чоловік виглядав дуже хворим та довіряє працівникам поліції. При ньому жодні заборонені речі не вилучали, а чи демонстрували йому він не пригадує. Чи був тим хворим чоловіком обвинувачений вказати не може, оскільки не пригадує.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що являється оперативним працівником поліції, та в силу службових повноважень здійснює відпрацювання у Сихівському районі. В кінці осені, він разом із колегою ОСОБА_15 двіччі здійснювали перевірку ОСОБА_7 . Спершу неподалік лісу по вул. Скрипника, у ОСОБА_7 виявили наркотичний засіб канабіс, а другого разу на вул. Кавалерідзе-Полуботка було виявлено та в подальшому СОГ вилучено поліетиленовий пакет з порошком, можливо PVP.

Світок ОСОБА_15 показав, що являється оперативним працівником поліції, ОСОБА_7 візуально знає, оскільки такий неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Двіччі він був учасником виявлення у ОСОБА_7 заборонених речей. Першого разу, він із колегою виявляв останнього у парку Івана-Павла ІІ, по вул. Скрипника, де в нього було виявлено та СОГ вилучено поліетиленовий пакет з порошкоподібною світлого кольору речовиною. Другий випадок мав місце зранку на вул. Кавалерідзе-Полуботка. Після виявлення ОСОБА_7 , та перевірки, на запитання повідомив, що має при собі заборонені речі, канабіс. Після виклику СОГ, ОСОБА_7 добровільно видав поліетиленовий пакет, розмірами як телефон, з рослинно подібною речовиною.

Згідно витягу з ЄРДР № 0000414 від 09.01.2023 та від 12.01.2023, встановлено, що 28.10.2022 близько 8.10 год. оперуповноваженими СКП ВП 2 ГУНП у Львівській області у м.Львів, вул. Кавалерідзе, 9а під час поверхневої перевірки у ОСОБА_7 було виявлено зіппакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору ЄО 15795 (а.с.81, 102 т.1).

З Реєстрації ЄО № 15795 від 28.10.2022 вбачається, що на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що 28.10.2022 о 08.18 працівник карного розшуку у м. Львів, вул. Полуботка,5 при поверхневому огляді ОСОБА_7 виявив речовин, схожу на наркотичну. Дізнавачем, було проведено огляд місця події у АДРЕСА_4 , під час якого у ОСОБА_7 було вилучено пакет з речовиною зеленого кольору вагою близько 7 грм (а.с.82 т.1).

Згідно рапорту ст. о/у ОСОБА_15 від 28.10.2022 адресованого т.в.о. начальника ВП №2 вбачається, що ним, у ході проведення поверхневої перевірки ОСОБА_7 було виявлено поліетиленовий пакет з подрібленою речовиною рослинного походження, у зв`язку із чим ним із ОСОБА_14 було викликано СОГ (а.с.83 т.1).

З протоколу огляду місця події від 28.10.2022 вбачається, що за адресою: м. Львів, вул. Кавалерідзе, 9А, поблизу будинку, на доріжці для пішоходів виявлено особу чоловічої статі, який повідомив, що він ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який із зовнішньої лівої кишені куртки дістав зіп пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, який вилучено та поміщено у спец.пакет PSP 0005219 (а.а. 84-92 т.1).

Згідно заяви від 28.10.2022 ОСОБА_7 добровільно передав дізнавачу надав зіппакет з речовиною рослинного походження, котру знайшов 27.10.2022 (а.с.93 т.1).

З висновку експерта №СЕ-19/114-22/19280-НЗПРАП від 11.11.2022 встановлено, що подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка міститься в полімерному пакеті, є канабісом, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 16,71 грам.(а.с.95-97 т.1)

Зіп пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, який прийшов з Львівського НДЕКЦ МВС України у спец пакеті №0581017 визнано речовим доказом та передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, що підтверджується постановою від 14.11.2022 та актом про прийом вилучених речових доказів (а.с. 98-100 т.1).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2023 встановлено, що ОСОБА_7 повідомив, що 27.10.2022 о 15.30 год., проходячи за адресою: м. Львів, вул. Полуботка, 15, на землі знайшов пакетик з невідомою речовиною рослинного походження, яку він підняв та помістив собі у ліву кишеню куртки. В подальшому, ОСОБА_7 повідомив, що 28.10.2022 близько 08.00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Кавалерідзе, 9А, він добровільно видав із лівої кишені зіп-пакет з невідомою речовиною рослинного походження, яку він знайшов днем раніше та залишив собі для власного вжитку. В подальшому, ОСОБА_7 повідомив, що 05.12.2022 близько 12.00 год. за адресою: м. Львів, вул. Антоненка-Давидовича, 10, на стічній трубі помітив згорток ізоленти, який був до неї приклеєний, після чого він його взяв та поклав собі у ліву кишеню куртки, аби згодом вжити. Після чого, до нього підійшли працівники поліції та він у відповідь на їх запитання повідомив та добровільно видав в ході огляду місця події даний згорток із лівої кишені куртки (а.с.116-121 т.1).

Аналізуючи вказані докази, суд зважає на наступне.

Згідно ст. 95 КПК України показаннями є це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Частиною 4 вказаної норми передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 97 КПК України передбачено, що показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. При цьому в силу ч.6 вказаної норми показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Частиною 1 ст. 223 КПК України встановлено, що слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Згідно ч.7 вказаної статті слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, в силу ч.2 вказаної норми суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, що пов`язані з отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Крім того, недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні (ч.3 ст. 87 КПК України).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 28.10.2022 на запитання дізнавача ОСОБА_7 повідомив, що має наркотичні речовини, котрі у зіп пакеті у вигляді речовини рослинного походження зеленого кольору дістав із лівої кишені куртки та передав стороні обвинувачення. Вказані обставини не підтверджені показами понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , допитаними в якості свідків, котрі повідомили, що зі змістом протоколу не ознайомлювалися. При цьому, ОСОБА_13 категорично заперечив, що в його присутності будь-які речі вилучалися чи надавалися йому для огляду, а ОСОБА_7 надавав пояснення.

Одночасно, суд визнає суперечливими покази ОСОБА_14 , оскільки, будь-яких даних про те, що 28.10.2022 у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено порошкоподібну, ймовірно PVP психотропну речовину, стороною обвинувачення не надано.

Крім того, не узгоджуються між собою дані протоколу огляду місця події та матеріали реєстрації ЄО щодо місця незаконного зберігання наркотичної речовини, оскільки, повідомлення було здійснено за адресою АДРЕСА_2 , тоді як огляд місця події проведено за адресою АДРЕСА_4 , а також щодо обсягу вилучених речей, оскільки як вбачається з протоколу зважування рослинної речовини не проводилося, тоді як відомості ЄО містять дані про вагу близько 7 грам (згідно висновку експерта 16,71 грм).

Таким чином, беручи до уваги, що в судовому засіданні не підтверджено вищевказаними доказами, що під час огляду місця події ОСОБА_7 мали місце обставини викладені у протоколі такої слідчої дії, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що дізнавач міг отримано покази ОСОБА_7 який не був повідомлений про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, та надалі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, а тому в силу ч.ч. 2 та 3 ст. 87 КПК України суд визнає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 28.10.2022, оскільки отриманий з порушеннями прав і основоположних свобод обвинуваченого.

Одночасно, в силу ч.2 та ст. ст. 87 КПК України, суд визнає недопустимим доказом заяву, нібито підписану ОСОБА_7 , оскільки, таку суд визнає показами особи, яка надалі був визнана підозрюваним та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, не може бути визнаним допустимим доказом на підтвердження обставин незаконного придбання та зберігання ОСОБА_7 наркотичних засобів рапорт працівника поліції від 28.10.2022, оскільки він містить показання з чужих слів, та фактичні дані зазначені в ньому не підтверджені іншими доказами.

Будь-яких інших доказів, що 28.10.2022 у АДРЕСА_4 , у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено рослинну речовину зеленого кольору, що є наркотичним засобом стороною обвинувачення не надано, а висновок експерта та речовий доказ, в силу вищевикладених висновків суду не може вважатися належним доказом, зв`язку із чим в судовому засіданні прокурором не доведено, що обвинувачений вчинив незаконне зберігання наркотичної речовини.

Разом з тим, оцінюючи протокол слідчого експерименту як доказ, суд погоджується з позицією Верховного Суду від 12 березня 2020 року викладену у справі № 740/3597/17.

Зокрема, відповідно до встановлених у ст. 240 КПК України положень слідчий експеримент проводиться слідчим, прокурором шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Виходячи з визначеної у кримінальному процесуальному законі мети слідчого експерименту ця слідча дія проводиться, якщо у слідчого або прокурора вже є певні відомості, які необхідно уточнити та перевірити шляхом відтворення дій або реконструкції обстановки й обставин події. Тобто його проведення направлено на перевірку вже зібраних у справі доказів у результаті проведення інших слідчих дій або на перевірку виниклих у слідчого, прокурора різного роду припущень, версій з огляду на фактичні дані, отримані у результаті допиту підозрюваного, свідка, потерпілого, проведення інших слідчих дій (огляду, пред`явлення для впізнання тощо).

У такий спосіб слідчий, прокурор має змогу з`ясувати, зокрема, механізм подій, що відбувалися, в цілому або окремих їх деталей, підтвердити або спростувати можливості існування якогось явища, з`ясувати механізм утворення слідів і таке інше. Хід слідчого експерименту й отримані при цьому результати мають бути процесуально зафіксовані шляхом складання протоколу цієї слідчої дії. якщо у слідчому експерименті брав участь підозрюваний, обвинувачений, у правозастосовній практиці через призму положень ч. 4 ст. 95 КПК України виникає питання щодо допустимості його показань, наданих під час проведення цієї слідчої дії у ході досудового розслідування, при їх зміні в суді, та як наслідок щодо допустимості в цілому фактичних даних, отриманих у результаті проведення слідчого експерименту.

У цій ситуації, на думку колегії суддів, слід виходити з того, що показання особи - це самостійне джерело доказів, порядок отримання яких встановлено ч. 1 ст. 95 КПК України, і його необхідно розмежовувати з іншим процесуальним джерелом доказів - протоколом процесуальної дії (слідчого експерименту).

Так, під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст. 95 КПК України.

Таким чином, враховуючи процесуальне призначення і мету проведення слідчого експерименту, заперечення обвинуваченим у суді певних відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час цієї слідчої дії, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу результатів слідчого експерименту.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, «суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно». Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, «не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом».

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, зважаючи, на те, що в судовому засіданні прокурором на наведено доказів, котрі перевірялися органом дізнання під час проведення слідчого експерименту, не надано їх в судовому засіданні для огляду, обвинувачений відмовився надавати покази, а тому встановити істині обставини на підставі такого доказу суд не може, інших доказів, котрі б вказували на фактичні дані придбання ОСОБА_7 наркотичної речовини чи психотропної речовини, а тому такий доказ визнається судом не достатнім для доведення вини обвинуваченого у вчиненні 27.10.2022 незаконно придбання наркотичної речовини та 05.12.2022 психотропної речовини.

Окрім цього, не залишається поза увагою суду те, що фактичні обставини справи, що зафіксовані у різних джерелах доказів, зокрема протоколі огляду місця події, показах свідків, протоколі слідчого експерименту, здобуті лише в силу надання показань ОСОБА_7 , котрий на той час статусу підозрюваного не мав, котрі сприймалися оперативними працівниками, дізнавачем, понятими, тобто містять ознаки показів з чужих слів, через відмову у наданні показів суду обвинуваченим, перевірити такі не представляється можливим, а тому не є достатньо обґрунтованими, та такими, що доводять вину останнього поза розумним сумнівом.

За таких обставин, суд визнає необґрунтованим та не доведеним належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обвинувачення ОСОБА_7 в тому що він 27.10.2022 незаконно придбав наркотичну речовину без мети збуту, 28.10.2022 незаконно зберігав без мети збуту наркотичну речовину та 05.12.2022 незаконно придбав психотропну речовину без мети збуту у зв`язку із чим прийшов до переконання про виключення з обвинувачення цих дій, що не тягне зміни кваліфікації.

Одночасно, суд не погоджується з позицією захисника, про те, що під час досудового розслідування було допущено порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , що має наслідком визнання здобутих доказів під час досудового розслідування недопустимими, оскільки обвинувачений не відноситься до категорії осіб, при оголошені підозри котрим законом встановлена імперативна вимога про необхідність присутності захисника, кримінальне провадження не відноситься до категорії справ, де участь захисника є обов`язковою, ані він, ані захисник на стадії підготовчого засідання не заявляли про обставини порушення його прав на захист, доказів, про те, що на його вимогу стороною обвинувачення захисника не було залучено, суду не надано, а тому такі твердження є необґрунтованими та не можуть враховуватися судом при оцінці доказів.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, є кримінальним проступком.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Карпівка, Красногвардійського р-ну, Автономна Республіка Крим, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14), раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Сихівського районного суду м.Львова від 08.12.2022 за ч.3 ст. 15-ч.4 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16.08.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяців, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2023 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці (а.с.220-221 т.1, 6-9,15-39 т.2), 01.08.2022 звільнений з місць позбавлення волі (а.с.10 т.2), не працює, з середньою спеціальною освітою, на обліку Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері не перебуває (а.с.12 т.2), на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» перебуває з 21.02.2019 (а.с.11 т. 2), хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на даний час утримання в умовах, що виключають вживання, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в поріод інкримінованих йому дій психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.27-29 т.2) за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.13 т.2).

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст.66 КК України, суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , із передбачених ст. 67 КК України, суд визнає рецедив злочинів, оскільки він вчинив умисне кримінальне правопорушення маючи непогашену судимість, в тому числі за ч.2 ст. 185 КК України, що є умисним злочином, засудженого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13.04.2021.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За таких обставин, суд враховуючи, те що ОСОБА_7 має судимість, відбував покарання у місцях позбавлення волі, в тому числі за особливо тяжкий та тяжкі злочини, зокрема один з яких вчинений у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що належать до глобальних проблем сучасності і цьому явищу притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки (ч.2 ст. 307 КК України), та належних висновків не зробив, бере до уваги кількість психотропної речовини, що незаконно зберігалася обвинуваченим, що становить 0,1792 грам, при альтернативності санкції вказаної статті, за вищевикладених обставин, покарання у виді виправних робіт не може бути застосованим, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, покарання у виді штрафу не виконуватиме мети покарання в силу м`якості, а покарання у виді обмеження волі становитиме надмірний тягар для останнього, тому необхідним та виправданим є покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Одночасно, як встановлено судом, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 вчинив, після вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15-ч.4 ст. 185 КК України у кримінальних провадженнях № 0001572, однак до постановлення вироку Галицьким районним судом м.Львова, №0000959 до постановлення вироку Сихівського районного суду м.Львова та № 0001743 до постановлення вироку Личаківського районного суду м. Львова.

Згідно ст. 35 КК України передбачено, що повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так ч.4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зокрема, ч.1 вказаної норми визначено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Вирішуючи питання призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд погоджується з позицією ВС України викладеній у постанові № 7 (п.21) від 24.10.2023, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_7 інкриміноване кримінальне правопорушення вчинив до постановлення вищевказаних вироків, суд прийшов до переконання, про необхідність призначення остаточного покарання за кримінальні правопорушення у вказаному кримінальному провадженні та кримінальному провадженні № 0001572 шляхом поглинення менш суворого покарання у виді арешту більш суворим у виді позбавлення волі призначеним вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.07.2023.

Однак, зважаючи, на те, що покаряння визначене вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.07.2023, повністю охоплює покарання визначене у вказаному кримінальному провадженні, та частково враховано вироком Сихівського районного суду м.Львова від 16.08.2023 ОСОБА_7 при визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а також окремо враховано вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2023 при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, чинним кримінальним законом не передбачено повноважень суду щодо призначення більше одного остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне застосувати ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням лише вироку Галицького районного суду м.Львова.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч.2 ст. 124 КПК України).

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи, щодо діянь, інкримінованих судом обвинуваченому.

Зокрема, 21.12.2022 проведено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-22-21612-НЗПРАП, вартістю якої становить 1 510,24 грн. (а. с. 109).

Таким чином, беручи до уваги обґрунтування суду щодо доведеності пред`явленого обвинувачення в частині незаконного зберігання психотропних речовин, суд також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.

Разом з тим, в судовому засіданні не доведено протиправності дій обвинуваченого, щодо наркотичної речовини, щодо котрої проведено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-22/19280-НЗПРАП від 11.11.2022, у зв`язку із чим витрати на залучення експерта в даному випадку стягненню з обвинуваченого не підлягають.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Так, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами визнано:

- зіп пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка міститься в полімерному пакеті та є канабісом, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 16,71 грам у спец пакеті №0581017 (а.с.100 т.1);

- згорток ізоленти червоного кольору, в середині якої знаходиться зіп пакет із речовиною зеленого кольору, що є PVP, який віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,1792 грам, у спец пакеті №5655747(а.с.115 т.1)

На підставі викладеного, ч.1 ст. 309, ст. ст. 50, 65, 70 КК України та керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні незаконного зберігання психотропної речовини, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання - у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання визначеного вказаним вироком суду за ч. 1 ст. 309 КК України більш суворим покарання визначеним за ч. 4 ст. 185 КК України Галицьким районним судом м.Львова від 12.07.2023 у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1 510 (одна тисячі п`ятсот десять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача (ЗКПО): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); р/р: UA0013933).

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

зіп пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, згорток ізоленти червоного кольору, в середині якої знаходиться зіп пакет із речовиною зеленого кольору знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1