У Х В А Л А

"18" вересня 2023 р. Справа153/1436/23

Провадження1-кс/153/305/23-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської

окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5

слідчого ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП

у Вінницькій області - ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Клопотання мотивовано наступним: 16 вересня 2023 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходились на території подвір`я за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно відпочивали та розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , умисно наніс ножем, який тримав у руці, шість ударів в область черевної порожнини та грудної клітини ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді 3-х проникаючих ножових поранень правої та лівої долі печінки, 3-х непроникаючих ножових поранень грудної клітини, гемоперитоніум ~ 1,5-2 л., геморагічний шок.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доводиться наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду від 16.09.2023; Довідкою КНП «Ямпільська ТЛ» від 17.09.2023; Довідкою про проходження обстеження на предмет алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 від 17.09.2023; Протоколом добровільної видачі ОСОБА_11 від 17.09.2023; Протоколом затримання ОСОБА_4 та його обшуку від 17.09.2023; Протоколом допиту свідка; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.09.2023.

17 вересня 2023 року складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин за який санкцією ч.1 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування. Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування.

Таким чином, такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідча просить суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

У судовому засіданні слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд застосувати до підозрюваношл міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає разом із матір`ю, будучи громадянином Р.Молдова має посвідку на проживання в Україні, тому просить суд застосувати більш м`який запобіжнй захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду матеріали, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; -чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 ознак злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий та прокурор, а саме що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який санкцією ч.1 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. ОСОБА_4 є громадянином Республіки Молдова, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, отже є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, тому суд вважає, що існує ризик передбачений п.1, ч.1, ст.177 КПК України, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду. Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування. Тому, суд вважає, що обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34 передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, забезпечення виконання процесуальних дій, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, за яке він підозрюється, суд вважає за необхідне, відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначити заставу в розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки прибувати на виклики до слідчих СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-196, 309, 310, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: м.Ямпіль Вінницької області, громадянина Респубілки Молдова, місце проживання: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 17 вересня 2023 року.

Визначити 15 листопада 2023 року датою закінчення строку дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Визначити заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімуму для працездатних осіб 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA0000401, Код ; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава, Ямпільський районний суд Вінницької області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 в разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчих СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає АДРЕСА_1 .

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 15 листопада 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язана виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1